Справа № 2а-10131/11/1370
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2011 р. № 2а-10131/11/1370

Колегія Львівського окружного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді Костецького Н.В.

суддів: Шинкар Т.І.

ОСОБА_1

при секретарі Голодніков О.В.

з участю:

позивача ОСОБА_2

представнка відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної митної служби України, Львівської митниці, про визнання незаконними дій, скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної митної служби України, Львівської митниці, в якому, просить визнати незаконним та скасувати наказ Державної митної служби України № 1821-к від 29.08.2011 року «по особовому складу Львівської митниці»в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець»Львівської митниці; визнати незаконним та скасувати наказ Львівської митниці від 29.08.2011 року № 735-к «Про оголошення наказу ДМСУ» в частині відповідно до якого оголошено наказ Державної митної служби України № 1821-к від 29.08.2011 року «по особовому складу Львівської митниці»в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець»Львівської митниці; поновити його на посаді начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець»Львівської митниці, стягнути з Львівської митниці на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач безпідставно припинив його перебування на державній службі в митних органах за порушення ОСОБА_4 державного службовця, оскільки він ОСОБА_4 не порушував. Вважає звільнення безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідачів Державної митної служби України та Львівської митниці ОСОБА_3 в судовому засіданні позову не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях. Суть заперечень полягає в тому, що позивач несумлінно виконував свої посадові обовязки, не забезпечив належного контролю за діями підлеглих, що призвело до системних порушень ст.ст. 40,42 Митного кодексу України та ЗУ «Про єдиний збір, який справляється у пункту пропуску через державний кордон України», чим порушив ОСОБА_4 державного службовця, тому наказом Державної митної служби України № 1821-к від 29.08.2011 року обґрунтовано припинено з 29.08.2011 року перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_2 Просив в задоволенні позову відмовити.

Крім цього, на думку відповідачів, позивач як державний службовець зобовязаний ефективно виконувати свої посадові обовязки. Ефективність його діяльність залежить саме від своєчасного, належного, повного, ініціативного виконання покладених на нього завдань і повноважень.

Відповідно, припинення перебування на державній службі не є видом застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а наслідком порушення ним присяги державного службовця, а тому склад дисциплінарного проступку у даному випадку відсутній.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної ОСОБА_5 Крим, органах місцевого самоврядування.

Спірні відносини урегульовані Законом України «Про державну службу»від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (з наступними змінами і доповненнями), Митним кодексом України та Кодексом законів про працю України.

ОСОБА_2 перебував на службі в митних органах України з 28.01.1991 року, ранг державного службовця радник митної служби 3 рангу.

01.06.1995 року позивач прийняв ОСОБА_4 державного службовця, 23.04.2004 року Урочисте зобовязання посадової особи митної служби.

Відповідно до наказу Львівської митниці від 06.07.2010 року № 623-к ОСОБА_2 був переведений з 07.07.2010 року на посаду начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець»Львівської митниці з посади головного інспектора цього ж відділу.

Наказом Державної митної служби України № 1821-к від 29.08.2011 року «по особовому складу Львівської митниці» за порушення ОСОБА_4 державних службовців, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу»припинено з 29.08.2011р. перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець»Львівської митниці.

Підставою видання вищевказаного наказу службова перевірка, результати якої оформлені доповідною запискою від 19.08.2011 року.

Як вбачається з доповідної записки, наказом Держмитслужби від 25.06.2011р. №544 призначено службову перевірку, метою якої є перевірка законності дій посадових осіб Львівської та Ягодинської митниць при здійсненні митного контролю під час перетину державного кордону України транспортними засобами у період з 01.05.2011р. по 25.06.2011 р. Під час службової перевірки установлено, що проведеною аналітично - пошуковою роботою службою з питань протидії корупції встановлені вантажні та вантажно-пасажирські транспортні засоби, які перетинали протягом травня-червня 2011року державний кордон України через міжнародні автомобільні пункти пропуску для автомобільного сполучення (далі МГІПАС) на українсько-польському кордоні в зонах діяльності Ягодинської та Львівської митниць, і які, відповідно до даних ЄАІС Держмитслужби, переміщувались без вантажу. З урахуванням кількості переміщень, співвідношення кількості переміщуваних вантажів із кількістю осіб, що слідували з цими транспортними засобами, а також згідно з технічними характеристиками, притаманними аналогічним транспортним засобам, був визначений конкретний перелік сумнівних переміщень та досліджені документи їх митного оформлення в МППАС «Устилуг - Зосин», «Рава-Руська- Хребенне», «Краковець - Корчова», «Шегині - Медика»та «Смільниця Кросценко». З метою встановлення фактичних даних щодо технічних-характеристик транспортних засобів, кількості та номенклатури товарів, що переміщували ними, під час перевірки направлено запити до МРЕВ ДАІ ГУ МВС України у Львівській області, а також до митних органів ОСОБА_5, на які отримані відповіді за кожним із визначених переміщень. За результатами співставлення інформації, отриманої від митних органів ОСОБА_5 з даними, що містяться в ЄАІС Держмитслужби України, програмно-інформаційному комплексі «Інспектор 2006»та автоматизованій системі «Аркан»встановлені розбіжності щодо номенклатури і кількості товарів, ввезених на митну територію України. Систематизація отриманих даних встановила системні правопорушення з боку працівників відділів митного оформлення митних постів «Краковець», «Мостиська»та «Смільниця»Львівської митниці, що виражалися у ввезенні товарів на митну територію України без належного оподаткування під виглядом транспортних засобів, що переміщуються через державний кордон України без вантажу або із вантажем у кількості, яка згідно з встановленими нормами не підлягає оподаткуванню та незаконного звільнення від сплати Єдиного збору всупереч вимогам ЗУ від 04.11.1999 року «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України».

Вказані порушення, на думку відповідачів, стали можливими внаслідок відсутності контролю з боку начальника ВМО № 1 м/п «Краковець»ОСОБА_2 за роботою підпорядкованих йому працівників, невжиття необхідних заходів спрямованих на безумовне дотримання особовим складом вимог митного законодавства України.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 40 МК України, митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну службу» державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 цього ж Закону, державний службовець, крім іншого, повинен сумлінно виконувати свої службові обов'язки.

Згідно ст. 10 цього ж Закону, основними обов'язками державних службовців є:

- додержання Конституції України та інших актів законодавства України;

- забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції;

- недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина;

- безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників;

- збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню;

- постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації;

- сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Згідно ст. 17 цього ж Закону, громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають ОСОБА_4 такого змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Згідно ч. 1 ст. 14 цього ж Закону, дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 30 цього ж Закону, державна служба припиняється у разі порушення ОСОБА_4, передбаченої ст. 17 цього ж Закону.

Згідно мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про Вищу раду юстиції" від 11.03.2011р. (реєстраційний № 2-рп/2011), присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового, конституційного зобов'язання державного службовця. Вона є особистою обіцянкою про вірність служби народові України. У присязі знаходить вияв конституційне положення про те, що джерелом влади є народ України, і саме йому адресована присяга, яку складає державний службовець. Присяга має, насамперед, моральне, етичне значення, її окремі елементи є етичними правилами поведінки державного службовця (ст. 5 Закону). Суд погоджується з аргументом відповідача, що норми Закону України «Про державну службу» щодо ОСОБА_4 не створюють безпосередньо права та обовязки, а їх головне призначення у формуванні відповідних моральних засад діяльності державного службовця.

Основними обов'язками державних службовців, серед інших, є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі (ст. 10 Закону № 3723). Основні обов'язки державних службовців, які є спільними для всіх службовців, незалежно від посади, яку вони посідають.

Обов'язки та права державних службовців визначаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції (ст. 11 Закону № 3723).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу", крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення ОСОБА_4, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Звільняючи позивача з посади, відповідач виходив з того, що позивач не забезпечив належного контролю за діями підлеглих, що призвело до порушення вимог статтей 40 і 42 Митного кодексу України та ЗУ «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», свідчать про порушення ОСОБА_4 державного службовця в частині суворого дотримання Конституції України та законів України та сумлінного виконання своїх обовязків.

Позивач наполягав на тому, що припинення державної служби за порушення ОСОБА_4 повинно було відбуватися з урахуванням ДСМС України. Натомість, представник відповідачів неодноразово наголошував на тому, що припинення державної служби за порушення ОСОБА_4 не є видом дисциплінарного стягнення, а тому ДСМС України до цих правовідносин не застосовується.

У разі порушення підзаконних нормативних актів дії посадової особи митних органів можуть бути кваліфіковані як дисциплінарне правопорушення, оскільки відповідно до п. 22 ДСМС України до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, належать, зокрема:

1) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників;

2) порушення порядку здійснення митного контролю та митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України.

ОСОБА_4 є порушення державним службовцем зобовязання сумлінно виконувати свої обов'язки, тобто несумлінне їх виконання.

ОСОБА_4 службової дисципліни це протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України (п. 21 ДСМС України).

Таким чином, невиконання або неналежне виконання посадовою особою митного органу своїх службових обов'язків є дисциплінарним порушенням, а несумлінне виконання обовязків порушенням ОСОБА_4. Різниця між цими складами правопорушень полягає в колі обовязків (основні чи службові) та ставленні до них правопорушника (сумлінному чи несумлінному).

Обовязками, несумлінне виконання яких є порушенням ОСОБА_4, є обовязки, які зазначені в Законі «Про державну службу», тобто основні (загальні) обовязки державних службовців. Така правова позиція наведена Вищим адміністративним судом України у справі № К-27395/09, в якій Суд зазначив, що припинення державної служби з підстав порушення ОСОБА_4 є заходом відповідальності за невиконання обовязків державного службовця, визначених у ст. 17 Закону України «Про державну службу». Водночас, у разі невиконання службових (посадових) обовязків, до особи може бути застосовано такий захід дисциплінарного стягнення як звільнення з митних органів (Ухвала ВАС України від 19.07.2011р.).

З урахуванням принципу верховенства права, Суд вважає, що маючи можливість кваліфікувати дії посадової особи митного органу як дисциплінарне правопорушення, керівник митного органу не має права кваліфікувати їх як порушення ОСОБА_4, оскільки це призводить до істотного обмеження юридичних гарантій прав особи від незаконного звільнення.

Припиняючи державну службу за порушення ОСОБА_4 державного службовця у тих випадках, коли до особи слід застосувати дисциплінарне стягнення, керівник митного органу фактично уникає обовязку враховувати тяжкість вчиненого дисциплінарного правопорушення та ступінь вини особи, характер правопорушення, обставини, за яких воно було вчинене, попередню поведінку посадової особи митної служби, її ставлення до служби і стаж роботи в митних органах; строки притягнення до дисциплінарної відповідальності. Як наслідок не враховуються усі обставини, що мають значення для прийняття рішення, що свідчить про необґрунтованість таких дій. Такі дії викликають у позивача небезпідставні сумніви в неупередженості та добросовісності митного органу щодо нього, не відповідають конституційним принципам рівності та справедливості, з котрих випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, що не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз.2 пп.5.4 п.5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України в № 5-рп/2005 від 22.09.2005 у справі № 1-17/2005).

Відтак, згідно наявної в матеріалах справи особової картки та копії трудової книжки, відповідачами не взято до уваги відсутність у позивача дисциплінарних стягнень та наявність неодноразових заохочень та нагород.

Юридична відповідальність особи, в тому числі і за порушення ОСОБА_4 державного службовця, настає лише у випадку вчинення нею правопорушення. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. В контексті спірних правовідносин, це, зокрема, означає, що ОСОБА_2 повинен відповідати за порушення, які вчинені ним особисто.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на цей принцип, який є визначальним для адміністративного судочинства, саме відповідач повинен довести обставини, які складають зміст порушення, що свідчить про порушення ОСОБА_4.

Позивачеві ставиться в провину не забезпечення належного контролю за діями підлеглих, що призвело до порушення вимог статтей 40 і 42 Митного кодексу України та ЗУ «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України».

Відповідно до ст. 40 Митного кодексу України «Митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг таких процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до цього Кодексу, інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Митний контроль товарів, транспортних засобів перевізників у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється цілодобово відповідно до типових технологічних схем пропуску через державний кордон України автомобільних, водних, залізничних та повітряних транспортних засобів перевізників, що затверджуються Кабінетом Міністрів України».

Згідно статті 42 МК України «Під час проведення митного контролю митні органи самостійно визначають форму та обсяг контролю, достатні для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку, контроль за дотриманням яких покладено на митні органи».

Зазначені норми не передбачають конкретних обовязків посадових осіб митних органів, зокрема й обовязків начальника відділу митного оформлення митного поста, які можна було б порушити, не встановлюють форм, обсягу та методів митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України.

Висновки, вказані у доповідній записці було зроблено на підставі листа митних органів ОСОБА_5 № СА8/8612/556/11/NSE/3171/3181 від 05.08.2011 року. З вказаного листа не вбачається одиниці виміру ваги товарів. Відповідачем не наведено підстав вважати дані викладені у вказаному листі перевіреними та такими що відповідають дійсності. Крім цього додана відповідачем роздруківка до листа митних органів ОСОБА_5 не є належним чином завіреною посадовою особою, що надавала відповідь, а відтак, не може братися судом до уваги.

Крім цього в судовому засіданні позивач зазначив, що ним на виконання своїх службових обовязків з контролю дій підлеглих систематично проводився розподіл функціональних обовязків працівників, про що зазначалося у журналі виходу на роботу та розподілу функціональних обовязків працівників ВМО. Зазначена обставина представником відповідача не заперечувалася.

Належних та допустимих доказів неналежного виконання позивачем своїх службових обовязків начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець»Львівської митниці (порушення яких жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені фактичними обставинами в спірних наказах та в доповідній записці) та припущення відповідачів про ввезення на митну територію України товарів з уникненням від оподаткування, відповідачі не надали.

Крім цього, на позивача як на начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець»Львівської митниці не покладено відповідальності за порушення обовязків щодо митного контролю та митного оформлення товарів працівниками відділу, на яких прямо покладено такі функції і які є самостійними субєктами відповідальності за вчинення порушень по службі.

Відповідачами не надано доказів на підтвердження порушення позивачем своїх посадових обовязків чи вчинення позивачем дій, які є порушенням ОСОБА_4 державного службовця, а також не доведено правомірності дій ДМС України щодо припинення перебування позивача на службі в митних органах.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуваний позивачем наказ Державної митної служби України № 1821-к від 29.08.2011 року «по особовому складу Львівської митниці»в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець»Львівської митниці; наказ Львівської митниці від 29.08.2011 року № 735-к «Про оголошення наказу ДМСУ»в частині відповідно до якого оголошено наказ Державної митної служби України № 1821-к від 29.08.2011 року «по особовому складу Львівської митниці»в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець»Львівської митниці, суд прийшов до переконання, що такі прийняті з порушенням вимог чинного законодавства та передбачених ст. 2 КАС України принципів, тому є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає трудовий спір.

Враховуючи наведене, позивач ОСОБА_2 підлягає поновленню на займаній до звільнення посаді з виплатою йому середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу який належить стягнути з Львівської митниці, виходячи з середньомісячної та середньоденної заробітної плати згідно довідки від 05.10.2011 року № 23/13-683.

Згідно ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження заробітної плати у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно.

Керуючись ст.ст.7-14,17,18,49,51,158,160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати наказ Державної митної служби України № 1821-к від 29.08.2011 року «по особовому складу Львівської митниці»в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець»Львівської митниці.

2. Визнати незаконним та скасувати наказ Львівської митниці від 29.08.2011 року № 735-к «Про оголошення наказу ДМСУ»в частині відповідно до якого оголошено наказ Державної митної служби України № 1821-к від 29.08.2011 року «по особовому складу Львівської митниці»в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець»Львівської митниці.

3. Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець»Львівської митниці з 30.08.2011р.

4. Стягнути з Львівської митниці на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 30.08.2011 року по 23.11.2011 року в розмірі 13 313 (тринадцять тисяч триста тринадцять) грн.. 34 коп.

5. Постанову в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець»Львівської митниці та в частині стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 4 754 (чотири тисячі сімсот пятдесят чотири) грн. 77 коп. звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений 28 листопада 2011 року.

Головуючий суддя Костецький Н.В.

Суддя Шинкар Т.І.

Суддя Кузьмич С.М.