Справа № 819/794/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року Справа № 876/6263/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» до Управління Держпраці у Тернопільській області про скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:

14.07.2016 року позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» звернулося до суду з позовом до Управління Держпраці у Тернопільській області, в якому просить скасувати припис відповідача №19-16-33/127-125 від 21.06.2016 р.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2016 року позов задоволено. Скасовано припис Управління Держпраці в Тернопільській області №19-16-33/127-125 від 21.06.2016 р.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що факту порушення вимог ст. 116 КЗпП України із боку ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна» при звільненні працівника ОСОБА_1 не встановлено. Позивачем доведено, що працівник ОСОБА_1 24.03.2016 р., у день його звільнення дійсно не працював, відтак, норми ст.116 КЗпП України, на які посилається позивач у поданому позові підлягають до застосування у спірних правовідносинах.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, Управління Держпраці у Тернопільській області оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Тернопільського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2016 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що було проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю в ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна» про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю. В ході документальної перевірки встановлено наступні порушення позивачем: ОСОБА_1 інженера-технолога підвідділу планування Чернівецького невідокремленого виробничого структурного підрозділу ТОВ «СЕ Борднетце-Україна», наказом від 24.03.2016 р. № 437-К було звільнено з роботи 24.03.2016 р. В порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від товариства, в день звільнення не проведена. Також, ОСОБА_1 було звільнено з роботи 24.03.2016 р., а виплату всіх сум коштів належних від товариства проведено 25.03.2016 р. Крім того, в порушення вимог ч.1 ст.117 КЗпП України йому не було виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Разом з тим, належно заповнена трудова книжка була видана ОСОБА_1 в день звільнення 24.03.2016 р., а остаточний розрахунок у строки зазначені у ст. 116 КЗпП України не проведено, що є порушенням вимог ч.1 ст.47 КЗпП України. Дані порушення законодавства про працю підтверджуються завіреними копіями кадрових та бухгалтерських документів, наданими адміністрацією товариства. Акт перевірки підписаний генеральним директором товариства особисто.

Апелянт стверджує, що вимога заступника начальника відділу ОСОБА_2 щодо усунення виявлених порушень законодавства про працю є правомірною і законною, не стосується конкретного працівника, в т.ч. ОСОБА_1, а вказує на поточні порушення трудового законодавства з приписною вимогою щодо недопущення та попередження їх у подальшій діяльності товариства. А саме, якщо у період з дати закінчення позапланової перевірки по дату виконання припису був факт звільнення будь кого із працівників, то товариству потрібно надати відповідь, з підтверджуючими документами, що працівника звільнено з чітким дотриманням законодавства про працю.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на підставі звернення громадянина ОСОБА_1 від 05.05.2016р., від 26.05.2016 р. та листа-погодження Держпраці України від 23.05.2016 р. №5664/4/4.2-ДП-16 заступником начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління ОСОБА_2, на підставі наказу від 13.06.2016 р. № 171 та направлення від 13.06.2016 р. №123, проведено позапланова перевірку ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» у період з 14.06.2016 р. по 21.06.2016 р., за результатами якої складено акт від 21.06.2016 р. № 19-16-33/127.

Згідно висновків перевірки встановлено наступні порушення законодавства про працю при звільненні ОСОБА_1, а саме:

1. ОСОБА_1, інженера-технолога підвідділу планування Чернівецького невідокремленого виробничого структурного підрозділу ТОВ «СЕ Борднетце-Україна», наказом від 24.03.2016 р. № 437-К звільнено з роботи 24.03.2016 р. в порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум. що належить йому від товариства, в день звільнення не проведена.

2. ОСОБА_1 було звільнено з роботи 24.03.2016 р., а виплату всіх сум коштів належних від товариства проведено 25.03.2016 р. В порушення вимог ч.1 ст.117 КЗпП України йому не було виплачено середній заробіток за весь час затримки день фактичного розрахунку.

3. Належно заповнена трудова книжка була видана ОСОБА_1 в день звільнення 24.03.2016 р., а остаточний розрахунок у строки зазначені у ст. 116 КЗпП України не проведено, шо є порушенням вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України.

На підставі акта перевірки від 21.06.2016 р. №19-16-33/127 директору товариства Бістраму Екхарту видано припис № 19-16-33/127-125 від 21.06.2016 р. з вимогою:

1. При звільненні працівників виплату всіх сум, що їм належать від товариства, проводити у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України.

2. В разі затримки виплати остаточного розрахунку, проводити виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у відповідності до вимог ст.117 КЗпП України.

3. При звільненні працівників дотримуватись вимог ст.47 КЗпП України.

Вказаним приписом зобов'язано позивача у строк до 21.07.2016 р. письмово інформувати про виконання вимог припису Управління Держпраці у Тернопільській області.

Встановлено, що ОСОБА_1, інженера-технолога підвідділу планування Чернівецького невідокремленого виробничого структурного підрозділу було звільнено з роботи 24.03.2016 р., згідно п.1. ст.36 КЗпП України, за угодою сторін на підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 24.03.2015 р., яку працівником було подано на підприємство 24.03.2016 р. о 17:00 годині.

Як видно з матеріалів справи, належним чином заповнену трудову книжку видано ОСОБА_1 також 24.03.2016 року, а всі належні до виплати йому грошові кошти при звільненні перераховані наступного дня - 25.03.2016 року.

Згідно наказу «Про встановлення факту простою» №155аг від 16.03.2016 року, у зв'язку із зменшенням обсягу роботи, робочий час по ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна» в період з 17.03.2016 року по 25.03.2016 року з оплатою 2/3 тарифної ставки, слід вважати цілозмінним простоєм, за присутності працівників.

Відповідно до п.5.2.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна», п.2.2.7 колективного договору передбачено порядок оплати праці за час простою, а п.2.5.3.2 колективного договору передбачена обов'язкова присутність працівника на підприємстві.

Тобто, звільнений працівник ОСОБА_1 у час простою та день звільнення був присутній на роботі, що підтверджується табелем обліку використання робочого часу з відміткою «П» - простій.

силу ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вумоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму

У відповідності до вимог ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу.

На думку суду апеляційної інстанції, звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушенням законодавства про працю, у зв'язку з чим правомірно Управлінням Держпраці у Тернопільській області було винесено припис.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань позивача на витяг із електронної пропускної системи входу/виходу працівників на територію ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна», до якої мають доступ працівники товариства, оскільки згідно трудового законодавства України документом, що засвідчує облік роботи працівника, є табель обліку використання робочого часу.

Зврахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з помилковим застосуванням норм матеріального права, в зв'язку з чим його слід скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ч.4 ст.202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2016 року у справі №819/794/16 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» до Управління Держпраці у Тернопільській області про скасування припису відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст постанови виготовлено та підписано 27.09.2016 року.