Справа № 2а/447/26/16,447/774/16а
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року Справа № 876/4388/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Бруновської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миколаївського районного суду Львівської обл. від 24.05.2016р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Львові про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

21.03.2016р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП лейтенанта поліції Шняка Юрія Володимировича; скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 10.03.2016р. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності (а.с.1-4).

Постановою Миколаївського районного суду Львівської обл. від 24.05.2016р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.25 і на звороті).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_2, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задоволити (а.с.29-32).

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що факт вчинення ним порушення правил дорожнього руху не доведений відповідачем належними і достовірними доказами, категорично заперечує обставини користування засобами зв'язку під час керування автомобілем. При цьому, судом помилково прийнято до уваги представлені відеоматеріали, які зафіксовані несертифікованим технічним засобом, а відтак будь-якої доказової сили останні не мають.

Окрім цього, під час затримання автомобіля позивача та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення інспектором поліції допущено ряд порушень, яким суд не надав оцінки, через що фактично не вирішив позовної вимоги про визнання дій цього інспектора неправомірними.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції, о 14 год. 07 хв. 03.03.2016р., позивач, керуючи легковим автомобілем марки «Nissan Primera», державний номерний знак НОМЕР_1, на вул.Стрийська, 75 у м.Львові, під руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку, тримаючи їх в руках, а саме: розмовляв по мобільному телефону, чим допустив порушення правил п.2.9 «д» Правил дорожнього руху /ПДР/.

На підставі наведеного, інспектором роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП лейтенантом поліції Шняком Ю.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 711624 від 10.03.2016р., згідно якої позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.6).

Обставини вчинення правопорушення стверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко убачаються час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності.

Також відповідачем представлені відеоматеріали з нагрудної камери інспектора поліції (а.с.21).

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до досліджених під судового розгляду справи доказів в інспектора поліції були достатні підстави для зупинки транспортного засобу та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення заявленого позову, є відсутніми з огляду на зазначені обставини.

Оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідає дійсним обставинам справи, винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення накладено в межах санкції статті за вчинене правопорушення.

Так, згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 711624 від 10.03.2016р., яка складена у встановленому порядку і скерована поштою позивачу, о 14 год. 07 хв. 03.03.2016р., ОСОБА_2, керуючи легковим автомобілем марки «Nissan Primera», державний номерний знак НОМЕР_2, на вул.Стрийська, 75 у м.Львові, під руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку, тримаючи їх в руках, а саме: розмовляв по мобільному телефону, чим допустив порушення правил п.2.9 «д» ПДР.

Складена інспектором поліції постанова є належним і допустимим доказом по справі; будь-яких порушень під час її складання відповідачем не допущено.

В частині правомірності притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності колегія суддів враховує наступне.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.2.9 «д» ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Отже, матеріалами справи стверджується факт користування позивачем (водієм) мобільним телефоном під час руху транспортного засобу, що не відповідає приписам п.2.9 «д» ПДР, через що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

На підставі наведеного, відповідачем правомірно накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Стосовно правильності оцінки наявних у справі доказів колегія суддів виходить з того, що відповідно до приписів КУпАП:

ст.222 - органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

ст.251- доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ст.258 - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Відповідно до п.10 розділу ІІІ затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В частині оцінки як доказу по справі представлених інспектором поліції відеоматеріалів колегія суддів враховує, що із змісту таких можливо чітко та однозначно встановити час та місце вчинення розглядуваного правопорушення, а також особу, яка його вчинила.

При цьому, покликання апелянта на відсутність сертифікації технічного засобу, який здійснювався відеозапис колегія суддів відхиляє, оскільки представлені відеоматеріали узгоджуються з іншими доказами по справі.

Також в колегії суддів не виникає будь-яких сумнівів у тому, що вказаний відеозапис проводився інспектором поліції під час допущення порушення ПДР; не здобуто доказів його необ'єктивності чи недійсності під час судового розгляду справи.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги колегія суддів враховує, що твердження апелянта про допущені інспектором поліції порушення під час винесення постанови про накладення штрафу не знайшли свого об'єктивного підтвердження під час розгляду справи в суді.

Покликання апелянта на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови, є необгрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не представлено; також з приводу цих порушень апелянтом не подавалися скарги на дії інспектора поліції до органів Національної поліції, прокуратури тощо.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови суду не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миколаївського районного суду Львівської обл. від 24.05.2016р. в адміністративній справі № 447/774/16-а залишити без задоволення, а згадану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: В.З.Улицький

Н.В.Бруновська