Справа № 562/1378/16-а
Суддя: Мичка І. М.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 562/1378/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2016 року

Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мички І.М.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 патрульної поліції в м.Рівне, інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в м.Рівне рядового поліції ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до ОСОБА_3 патрульної поліції в м.Рівне, в подальшому залучивши співвідповідачем інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в м.Рівне рядового поліції ОСОБА_4, про скасування постанови серії ПС2№ 778363 від 17.06.2016 р. З даною постановою позивач не згідний, оскільки вважає, що правопорушення він не скоював, ПДР України не порушував. Автомобілем не керував, оскільки був пасажиром. Вказує, що жодних доказів його порушення не надано. Вважає постанову серії ПС2№ 778363 від 17.06.2016 р. незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові, просять суд позов задоволити. ОСОБА_2 наголосив на тому, що автомобілем НОМЕР_1 він не керував, а був пасажиром, про що можуть засвідчити водій і пасажир автомобіля - ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, вказав, що діяв в межах наданих йому повноважень з дотриманням чинного законодавства. Пояснив суду, що 17 червня 2016 року на вул. Чорновола в м. Рівне, ним було помічений автомобіль НОМЕР_1, в якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби. Автомобіль «Peugeot Partner» було зупинено, на місці водія нікого не було. ОСОБА_2 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, не мав при собі поліса відповідальності цивільно-правової відповідальності, реєстраційного документа на транспортний засіб. Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог ОСОБА_2 Пояснив суду, що позивач ОСОБА_2 фактично керував автомобілем і після зупинки пересів на пасажирське сидіння, а тому інспектор діяв в межах своїх повноважень та чинного законодавства. Представником відповідача заявлено клопотання про долучення в якості доказу диск із записом відео із нагрудної камери інспектора Наконечного Д.Д.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 17 червня 2016 року він з відповідачем ОСОБА_2 і свідком ОСОБА_5 рухались на автомобілі НОМЕР_1 в м.Рівне. За кермом був ОСОБА_5, на передньому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_2 Водію ОСОБА_5 дуже заболів живіт і він швидко зупинився та вибіг на обочину в кущі через природні потреби. В цей час ззаду підїхав патрульний автомобіль. Інспектор Наконечний Д.Д. звинуватив ОСОБА_2 у порушенні ПДР, хоча ОСОБА_2 сидів на передньому пасажирському сидінні та автомобілем не керував.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що 17 червня 2016 року він керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався в м.Рівне з відповідачем ОСОБА_2 і свідком ОСОБА_6 Оскільки йому дуже заболів живіт, то був змушений зупинитися та вибігти на обочину в кущі через природні потреби. Повертаючись до автомобіля зрозумів, що згубив ключ, тому вимушений був повернутися та знайти його. Відсутній був близько 30 хвилин. Коли повернувся, то побачив патрульний автомобіль. ОСОБА_2 на місці зупинки вже не було, як йому пояснили ОСОБА_2 повезли на медичне освідчення, підозрюючи, що він керував автомобілем.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, представника позивача, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції, свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, диск з відеозаписом приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2№ 778363 від 17.06.2016 року інспектором роти № 2, батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне, ДПП рядовим поліції ОСОБА_7, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

У постанові зазначено, що 17 червня 2016 року, о 01.30 год., ОСОБА_2 в м. Рівне по вул. Чорновола, 8, водій керував автомобілем НОМЕР_1, в якому не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, не мав при собі поліса відповідальності цивільно-правової відповідальності, реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п.31.4.3.(б), 2.1 (а,г) ПДР.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, постановив притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 ствердив, що Правил дорожнього руху не порушував, оскільки перебував він в автомобілі в якості пасажира. Вказану обставину підвердили допитані в якості свідків засвідчили водій і пасажир автомобіля - ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

Вимоги позивача щодо неправомірності спірної постанови є обґрунтованими.

Так, у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При перегляді в судовому засіданні відеозапису, наданого відповідачем, судом встановлено, що інспектор підійшов до припаркованого на узбіччі автомобіля НОМЕР_1 в якому було ввімкнено вогні аварійного сигналу. Місце водія було вільним. На передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_2, а позаду сидів на пасажирському сидінні свідок ОСОБА_6 Інспектор Наконечний Д.Д. не попередив відразу ОСОБА_2 і ОСОБА_6 про те що ним здійснюється відеозапис.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обгрунтованих спростувань чи заперечень обставинам, зазначеним у поясненні позивача у позовній заяві та у судовому засіданні, відповідачі суду не надали. Не надано відповідачами суду і жодних доказів, визначених ст.251 КУпАП, які б спростували доводи адміністративного позову. Диск відеозапису подано без належного обґрунтування із посиланням на нормативно-правові акти. При дослідженні відеозапису судом не встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1. Відеозапис підтверджує ту обставину, що позивач перебував в автомобілі на пасажирському сидінні, що виключає можливість притягнення його до відповідальності як водія.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення , винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Однак, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, інспектором не зафіксовані докази, які з достовірністю підтверджують що ОСОБА_2 керував автомобілем. Натомість на відеозаписі зафіксовано, що в автомобілі який стояв на обочині знаходилося два пасажири, один яких ОСОБА_2 сидів на передньому правому пасажирському сидінні.

Встановлено, що особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності не визнала подію та вину у вчиненні правопорушення, вказуючи на їх відсутність. Доказів правопорушення в діях порушника, які б спростували доводи порушника, не наведено, відсутні письмові докази, докази відео чи фото фіксування технічними засобами. Також не відібрано пояснення свідків та очевидців події адміністративного правопорушення, щодо події та вини особи в вчиненні правопорушення, які могли б засвідчити чи спростувати факт адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Всупереч наведеним положенням чинного законодавства, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів в суді правомірності прийнятого ним спірного рішення (постанови) з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог закону. Достатніх належних допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав. Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 247, 251, 258, 280 КпАП України, керуючись ст. ст. 17-19, 70, 71, 121, 126, 143, 159-163,167,171-2,185,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в м.Рівне рядового поліції ОСОБА_4 серії ПС2№ 778363 від 17.06.2016 р. в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І.М.Мичка