Справа № 523/5553/16-а
Суддя: Сувертак І. В.
Дата ухвалення: 2016-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/5553/16-а
Провадження №2-а/523/185/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого - судді Сувертак І.В.,

при секретарі Мамренко Г.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі № 5 в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати Постанову № 139 від «14» квітня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення за порушення правил благоустрою населених пунктів (ст.152 КупАП) у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що він не є ні власником будинку, ні користувачем земельної ділянки, щодо яких виявлено порушення правил благоустрою, та не має у зв'язку з цим прав на укладення договорів щодо їх обслуговування. Він є інвалідом, оскільки нещодавно отримав травму голови та на теперішній час проходить програму реабілітації, що також підтверджує його неможливість підписувати будь-які документи, аналізувати та орієнтуватися в обставинах навколо та приймати адекватні рішення. Жодного доказу щодо порушення ОСОБА_1 чи його дружиною, як то фіксація наявності сміття чи сміттєзвалищ біля будинку на земельній ділянці, правил благоустрою не має; жодної скарги щодо порушення ним чи його дружиною норм і правил з благоустрою на адресу Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та будь-якої іншої обслуговуючої організації, підприємства, служби тощо не поступало. В результаті чого вважає, що Постанова № 139 від «14» квітня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення за порушення правил благоустрою населених пунктів (ст.152 КупАП) у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. є необгрунтованою та незаконною.

В судовому засіданні адвокат позивача Шестакова Юлія Володимирівна підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

В судове засідання призначене на 09.09.2016р. відповідач не з'явився, повідомлений належним чином, письмові заперечення суду не надав, будь-які докази в обґрунтування своєї позиції суду не надав, причини неявки не повідомив. У відповідність нормам ст.128 КАС України суд продовжив розгляд справи по суті за відсутністю сторони відповідача.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

У відповідності ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Згідно частини 2 цієї ж статті ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Пунктом 1 частини 1 статті 288 КУпАП України, передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення адміністративної комісії може бути оскаржено у виконавчий комітет відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Позивач особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до особи, якою було накладено адміністративне стягнення про визнання неправомірним притягнення до адміністративної відповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Вказаний строк для оскарження позивачем був дотриманий.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які матеріали і фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що 31 березня 2016 р. по вул. Курській, групою людей з 7 чоловік, а саме: представниками приватної фірми зі збирання та вивезення сміття; Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, в особі головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства та благоустрою ОСОБА_4; дільничного міліціонера, майстрів ЖКГ, - проводився по дворовий обхід мешканців приватного сектора на предмет примусового укладання договору на збір і вивіз сміття.

Позивач перебував вдома сам, оскільки його дружина в цей час знаходилася на роботі. Особи, що прийшли, покликали позивача, вручили бланк договору зі збирання та вивезення сміття і почали примушувати його заповнити і підписати наданий бланк договору. Судом встановлено, що жодного документу щодо компанії, яка нібито повинна бути виконавцем послуг з вивозу сміття, як то реєстраційні, дозвільні та інші документи, йому надані не були.

Судом також встановлено, що власницею будинку та користувачем земельної ділянки АДРЕСА_1 є дружина позивача - ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок № 2-84 від 05.11.1996р., видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради народних депутатів, право власності на який зареєстровано під № 21425 стр 125 кн 208 12.11.1996р. та Розпорядженням Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів № 406р від 23.05.1997р. "Про порядок користуванням земельною ділянкою будинка АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6І."

Не враховуючи ці факти 31.03.2016р. стосовно позивача був оформлений Протокол № 003863 серія ОМР - С про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП та було заставлено позивача підписати складений протокол з формулюванням - «виявлено факт порушення «Правил благоустрою території м. Одеси, затверджених рішенням ....» без будь - якої конкретики, і, вказівкою - «Зобов'язуюсь укласти договір на вивезення ТПВ».

За результатами розгляду адміністративної справи була складена Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності № 139 від 14.04.2016р. за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, яке виявляється у встановленні факту порушення, а саме: відсутності договору на вивіз ТПВ, що є порушенням п. 7.2.5. «Правил благоустрою території м. Одеси, затверджених рішенням ОМР від 23.12.2011р. № 1631-VI, що підтверджується Протоколом № 003863 серія ОМР - С від 31.03.2016р.

Так, згідно п. 2 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» територія це сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об'єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, спусків, проїздів, доріг, площ, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об'єктів, об'єктів промисловості, комунально-складських та інших об'єктів у межах населеного пункту.

Пунктом 5 ст. 1 цього ж закону передбачено, що заходи з благоустрою населених пунктів це роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об'єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Статтею 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» закріплено, що до об'єктів благоустрою населених пунктів належать:

- території загального користування, такі як: парки, рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики, вулиці, дороги, провулки, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки, пляжі, кладовища та ін.;

- прибудинкові території;

- території будівель та споруд інженерного захисту територій;

- території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Згідно ч. 7 п. 1.9. розділу 1 рішення Одеської міської ради від 23.12.2011р. № 1 631 - VI «Про затвердження правил благоустрою території міста Одеси (текстової частини) у новій редакції» прибудинкова територія - територія близько багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Згідно ч. 5 п. 7.2. рішення Одеської міської ради «Про затвердження правил благоустрою території міста Одеси (текстової частини) у новій редакції» на територіях, які необхідно прибирати, необхідно проводити весь комплекс робіт, спрямований на приведення і постійне підтримання чистоти і порядку збереження зелених насаджень, в т.ч . вивозити сміття з домоволодінь приватного житлового фонду - згідно з укладеними договорами.

Згідно п. 7.2. даного рішення контроль за виконанням даних обов'язків покладається на районні адміністрації в тому числі.

Тобто вищевказаним рішенням Одеської міської ради передбачено право контролю районних адміністрацій за виконанням зобов'язань по підтримці чистоти за вже укладеними договорами, а не право на примус в укладанні договорів з конкретними «вигідними» для себе компаніями.

Серед зобов'язань громадян у сфері благоустрою населених пунктів, зазначених у ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», не міститься зобов'язання про укладення власниками домоволодінь приватного сектора міста договорів на збір і вивіз сміття. Не містить такої ж імперативної норми і п. 7.2.5. Одеської міської ради «Про затвердження правил благоустрою території міста Одеси (текстової частини) у новій редакції».

Відповідно ж до ст. 26 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» власник або користувач присадибної ділянки може на умовах договору, укладеного з органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, забезпечувати належне утримання території загального користування, прилеглої до його присадибної ділянки. Ключовим моментом в даній нормі є право власника присадибної ділянки на укладення договору про утримання території загального користування, прилеглої до його ділянці, а не обов'язок.

Стаття 627 Цивільного кодексу України закріплює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вищенаведеного, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є протиправність дії чи бездіяльності та вина особи.

Стаття 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість, жодного доказу щодо порушення позивачем встановлених стандартів, норм і правил у сфері благоустрою, як то наявність сміття чи сміттєзвалищ біля будинку, в якому він мешкає, неналежне складування сміття чи отримання відповідачем чи кимось іншим скарг чи листів про порушення позивачем чи його дружиною правил благоустрою відповідачем надано та зафіксовано не було.

Тобто, як вже було встановлено судом, на підтвердження факту здійснення позивачем правопорушення, до оскаржуваної постанови відповідач не додав жодних належних доказів, які б відповідали вимогам ст. 251 КупАП.

До того ж відповідальності за не укладення договору на вивіз сміття мешканцями приватного житлового сектору діючим законодавством не передбачена, оскільки, як зазначалося вже вище укладення договору на вивіз сміття у цьому випадку є правом, а не обов'язком.

Таким чином, суд доходить до висновку, що у випадку виникнення необхідності в укладенні договору на вивіз та збір сміття, такі питання повноважні вирішувати лише власники або користувачі нерухомого майна, як то житлові будинки та земельні ділянки, яким позивач не являється, і лише власники майна мають право на свій розсуд вибирати з ким і коли, на яких умовах укладати подібні договори, оскільки в силу ст. 19 Конституції України ніхто не може примушений робити те, що не передбачено діючим законодавством, а ст. 627 Цивільного кодексу України передбачає, що ніхто не може бути примушений укладати будь-які правочини чи договори проти своєї волі.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно до ст. 62 Конституції України.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїми внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем, в порушення вимог ст. 71 КАС України, не наведено суду доказів, які б спростовували доводи позивача.

Враховуючи, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись. ст. ст. 7, 9, 11, 41, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП, № 139 від «14» квітня 2016 року, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. - скасувати.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення , до Одеського апеляційного адміністративного суду через Суворовський районний суд міста Одеси.

Суддя