Справа № 815/3300/16
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3300/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Гацанюк К.В.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (за довіреністю);

від відповідача: ОСОБА_3 (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.06.2016 року № та №,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» (далі ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл») до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (далі ДПІ у Суворовському районі ГУ ДФС в Одеській області), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.06.2016 року № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 91889047,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 45944524,00 грн., та № про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 4414377,00 грн.

У позові позивач зазначив, що не згоден з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями з наступних підстав.

ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» у періоді, що перевірявся, уклало, зокрема, з ТОВ «АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ», Підприємством «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» та ТОВ «ФЕРКО» договори поставки та купівлі-продажу, і, виконуючи зобовязання, які виходять з укладених угод, контрагенти виконали їх у повному обсязі та надали позивачу всі первинні документи, які в свою чергу, були надані позивачем податковому органу для проведення перевірки.

Крім того, позивач зауважує, що при укладенні вищевказаних угод ТОВ «АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ», Підприємством «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» та ТОВ «ФЕРКО» надали ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» всі необхідні копії документів, що підтверджують статус діючих підприємств, а саме: свідоцтва про державну реєстрацію, довідки статистичного управління, свідоцтва платників ПДВ.

Так, підставами для висновків відповідача, викладених в акті перевірки «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» з питань законності декларування відємного значення з податку на додану вартість за період березень 2016 року» №1778/15-54-14-01/20005502 від 01.06.2016 року слугувало встановлення перевіряючими віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ з придбання сільськогосподарської продукції, відносно якої відсутня інформація про транспортування (не надано товарно-транспортні накладні, відсутні сертифікати якості зернових, документи складського обліку) і як наслідок висновок про нереальність господарських операцій із постачальниками ТОВ «ФЕРКО», ТОВ «ВТОРМЕТЕКСПОРТ», ТОВ «АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ», проте, чинне законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредити від наявності чи відсутності ТТН, які оформлюються при перевезеннях, а не під час формування податкового обліку; рівно як і сертифікати якості зерна та складські документи, які не містять відомостей про учасників та умови господарських операцій з поставки товару. Позивач зазначає, що формування податкових зобов'язань та податкового кредиту здійснювалося у межах виконання умов договорів поставок товару.

На підставі вищенаведеного, позивач вважає, що висновки про заниження ТОВ «Об'єднання ОДЕСААГРОГАЗ» податку на додану вартість на загальну суму 137833571,00 грн. та завищення суми відємного значення на 4414377,00 грн., є безпідставними, а прийняті рішення підлягають скасуванню.

Відповідач надав до суду заперечення (а.с. 82-85 т. 2), в яких зазначив, що відповідно до наказу ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 16.05.2016 р. № 276 та направлень від 16.05.2016 року №67/15-54-14-01 та №66/15-54-14-01, ОСОБА_4, начальником відділу перевірок з окремих питань управління аудиту, та ОСОБА_5, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління аудиту, на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України, проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» з питань законності декларування відємного значення з податку на додану вартість за період березень 2016 року.

При проведенні перевірки ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» встановлено, що позивачем віднесено до податкового кредиту суми ПДВ з придбання сільськогосподарської продукції, щодо якої відсутня інформація про транспортування, сертифікати якості зернових, довіреності, документи складського обліку, що у сукупності всіх чинників ставить під сумнів реальність придбання товарів у постачальників ТОВ «ФЕРКО», ТОВ «ВТОРМЕТЕКСПОРТ», ТОВ «АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ».

Відповідач вказує, що враховуючи зазначені обставини, у позивача відсутнє право відносити до складу податкового кредиту суми ПДВ.

З урахуванням вищенаведеного, відповідач вважає доводи та вимоги позивача, викладені у позовній заяві, безпідставними та необґрунтованими.

Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши доводи адміністративного позову, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступні факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» є правонаступником АТЗТ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», яке зареєстровано як юридична особа 16.03.1993 року за № 920 та згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи №254851 серії А00, 04.09.2016 року ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» зареєстровано виконавчим комітетом ОМР 04.09.1998 року за №1 004070 (а.с.8з/б т.1).

Підприємство перебуває на обліку в органах державної податкової служби з 24.09.1998 р. за № 4232 та відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №200106569 (НБ354566) підприємство зареєстровано платником податку на додану вартість з 30.06.1997 року по теперішній час (а.с.83).

Судом встановлено, що у період з 17.05.2016 року по 23.05.2016 року, відповідно до наказу ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 16.05.2016 р. № 276 та направлень від 16.05.2016 року №67/15-54-14-01 та №66/15-54-14-01, ОСОБА_6 - начальником відділу перевірок з окремих питань управління аудиту та ОСОБА_5 - головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління аудиту, на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України, проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» з питань законності декларування відємного значення з податку на додану вартість за період березень 2016 року.

За результатами перевірки фахівцями податкового органу складено Акт перевірки №1778/15-54-14-01/20005502 від 01.06.2016 року, яким встановлено завищення рядку 21 декларації Сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 3532379 грн., у т.ч. за березень 2016 року. 3532379 грн.; заниження рядку 18.1 (25) Позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яку сплачується до державного бюджету у загальній сумі 91889047 грн. у т.ч. за грудень 2015 року 1957793 грн., січень 2016 року 11078969 грн., лютий 2016 року 33334750 грн., березень 2016 року 45517535 грн., у звязку з чим відповідачем зроблено висновок про порушення ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» п.185.1 ст.185, п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» завищено суму відємного значення у розмірі 3532379 грн. та занижено податок на додану вартість на загальну суму 99889047 грн. (а.с.8-20 т.1).

На підставі встановлених порушень та вказаного акту перевірки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення від від 24.06.2016 року № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 91889047,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 45944524,00 грн. (а.с.21 т.1), та № про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 4414377,00 грн.(а.с.22 т.1).

З акту перевірки вбачається, що встановлені порушення з боку позивача, які призвели до завищення ним податкового кредиту у перевіряємому періоді пов'язуються податковим органом з тим, що до складу податкового кредиту у період з 01.12.2015 року по 31.03.2016 року ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» віднесено суми податкового кредиту з придбання сільськогосподарської продукції у ТОВ АСТ», ТОВ «Ферко» та ТОВ «Вторметекспорт» (до перевірки не надано товаро-транспортні накладні), відсутні сертифікати якості зернових, відсутні документи складського обліку зернових, що у сукупності усіх чинників ставить під сумнів реальність придбання товарів (робіт, послуг) у вказаних постачальників, що на думку податкового органу у сукупності свідчить про безтоварність операцій поставок продукції та безпідставне декларування ПДВ за ними.

Так, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши пояснення сторін суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статтею 198 Податкового кодексу України. Виходячи із змісту положень наведеної норми права формування податкового кредиту залежить від документального підтвердження нарахування (сплати) податку. Внаслідок застосування зазначених правил, платник податку повинен визначити дату виникнення права на включення відповідних сум податку до податкового кредиту, та відповідно суму податку, яку він має право включити до складу податкового кредиту.

Пунктом 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

У разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених статтею 197 цього розділу, у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідний пункт та/або підпункт статті 197 цього Кодексу.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у субєкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Так, судом встановлено, що у періоді, що перевірявся, між ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» (покупець) та ТОВ «ФЕРКО» (продавець) було укладено договір купівлі продажу сільськогосподарської продукції:

від 05.01.2016 року № 05-01/2016, відповідно до якого продавець зобовязаний поставити сільськогосподарську продукцію: ячмінь, соя, кукурудза, пшениця, ріпак, насіння соняшнику та іншу сільськогосподарську продукцію врожаю 2015 р., 2016 р. (а.с. 169-170 т. 1).

На підтвердження належного виконання вищевказаного договору з ТОВ «ФЕРКО» позивачем надано:

видаткові накладні №№13, 14 ,15 від 31.01.2016 року, №20 від 20.02.2016 року, №25 від 26.02.2016 року, №26 від 28.02.2016 року, №29 від 06.03.2016 року, №34 від 14.03.2016 року, №38 від 23.03.2016 року, №33 від 25.03.2016 року та №49 від 31.03.2016 року (а.с.106-116 т.1);

акти приймання-передачі (а.с.171-181 т.1);

податкові накладні, виписані ТОВ «ФЕРКО» позивачу: від 30.12.2015 року, від 31.03.2016 року, від 20.02.2016 року, від 26.02.2016 року, від 28.02.2016 року, від 06.03.2016 року, від 14.03.2016 року, від 23.03.2016 року, від 25.03.2016 року(а.с.228-230 т.1, 239-247 т.2, 1-2 т.3);

товаро-транспортні накладні (а.с.234-250 т.1, 1-25, 144-201 т.2).

Також, судом встановлено, що у періоді, що перевірявся, між ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» (покупець) та ТОВ «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» (продавець) було укладено договір купівлі продажу сільськогосподарської продукції: від 15.01.2016 року № 1501, відповідно до якого продавець зобовязаний поставити сільськогосподарську продукцію: ячмінь, соя, кукурудза, пшениця, ріпак, насіння соняшнику та іншу сільськогосподарську продукцію врожаю 2015 р., 2016 р. (а.с. 182-183 т. 1).

На підтвердження належного виконання вищевказаного договору з ТОВ «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» позивачем надано:

видаткові накладні №1 від 21.01.2016 року, №2 від 22.01.2016 року, №3 від 23.01.2016 року, №4 від 26.01.2016 року, №5 від 27.01.2016 року, №11 від 15.02.2016 року, №13 від 29.02.2016 року, №19 від 21.03.2016 року, №№19, 20, 21, 22 від 21.03.2016 року, №30 від 31.03.2016 року (а.с.117-128 т.1);

акти приймання-передачі (а.с.184-196 т.1);

податкові накладні, виписані ТОВ «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» позивачу: від 31.12.2015 року, 21.01.2016 року, 22.01.2016 року, 23.01.2016 року, 26.01.2016 року, 27.01.2016 року, 15.02.2016 року, 29.02.2016 року, від 21.03.2016 року, від 31.03.2016 року (а.с.224-227 т.1, 244-250 т.2, 3-9 т.3);

товаро-транспортні накладні (а.с.26-63, 138-143 т.2).

Також, судом встановлено, що у періоді, що перевірявся, між ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» (покупець) та ТОВ «АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ» (продавець) було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції від 05.12.2015 року № №05/15/15, відповідно до якого продавець зобовязаний поставити сільськогосподарську продукцію: сою врожаю 2015 року (а.с. 232-233 т. 1).

На підтвердження належного виконання вищевказаного договору з ТОВ «АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ» позивачем надано:

видаткові накладні №579 від 14.12.2015 року, №580 від 15.12.2015 року, №581 від 16.12.2015 року, №582 від 17.12.2015 року, №583 від 18.12.2015 року, №584 від 23.12.2015 року, №585 від 20.12.2015 року, №586 від 21.12.2015 року, №587 від 22.12.2015 року (а.с.23-31 т.1);

податкові накладні, виписані ТОВ «АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ» позивачу: від 14.12.2015 року, 15.12.2015 року, 16.12.2015 року, 17.12.2015 року, 18.12.2015 року, 20.12.2015 року, 21.12.2015 року та 22.12.2015 року (а.с.10-18 т.3);

товаро-транспортні накладні (а.с.32-105 т.1).

Оцінивши приєднані до справи копії первинних документів суд доходить до висновку, що оглянуті документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а отже підтверджують належним чином здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами.

Тобто, з наданих позивачем доказів вбачається, що договори мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними, оскільки договори виконані сторонами в повному обсязі (товар поставлений).

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

На думку колегії суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України (постанова від 27 березня 2012 року № 21-737во10), надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Згідно з ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, в ухвалі від 19.07.2016 р. № 813/595/13-а Вищий адміністративний суд України зазначив, що за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини.

Також, документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, зміст послуг, що надають тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Однак, перевіряючим жодним чином не обґрунтовано мотиви неврахування первинних документів, при цьому, в ході перевірки не було встановлено, що відомості у документах є неповними, недостовірними або суперечливими, що в свою чергу могло б свідчити про нікчемність правочинів.

Крім того, Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість від 16.07.2015 р. № 643-VIII в п.201.1 ст.201 ПК України виключено підпункти "ґ" (податковий номер платника податку (продавця та покупця) та "и" (вид цивільно-правового договору), у зв'язку із чим відповідні доводи про відсутність в усіх податкових накладних виду цивільно-правового договору, зазначені податковим органом в акті перевірки та запереченнях проти адміністративного позову, суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Також 09 квітня 2014 року прийнято Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру (набрав чинності 26.04.2014 р.), яким закладено правові механізми, спрямовані на звільнення підприємців від необхідності проходження зайвих та обтяжливих адміністративних процедур.

Вищезазначеним законом скасовано сертифікацію послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки та сертифікації якості зерна; необхідності погодження на ввезення на територію України кожної партії засобів захисту рослин, сертифікатів відповідності сільськогосподарської продукції та сировини рослинного походження щодо вмісту в них залишкової кількості пестицидів, агрохімікатів та важких металів, сертифікатів про дотримання регламентів застосування пестицидів та агрохімікатів; проведення аналітичних досліджень засобів захисту рослин дозволяє усунути надмірне державне регулювання, що направлено на забезпечення прозорих умов для функціонування аграрного ринку, стимулювати інвестиції.

Отже, вирішуючи даний спір, суд враховує, що за законодавством ЄС послуги із зберігання зерна є діяльністю із низьким ступенем ризику. У зв'язку з цим сфера надання послуг із зберігання не потребує сертифікації, проходження процедур оцінки відповідності та іншого додаткового державного регулювання.

З огляду на вищевикладене, суд не приймає доводи відповідача про відсутність сертифікатів якості сільськогосподарської продукції, як підставу для визнання господарських операцій позивача із контрагентами безтоварними.

Також, встановивши в акті перевірки завищення позивачем суми відємного значення у розмірі 3532379 грн., взагалі не відомо та у судовому засіданні представником відповідача не вбачалось можливим надати пояснення, на підставі яких доводів відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено суму завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту у розмірі 4414377,00 грн. та відповідно зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у вказаному розмірі.

З урахуванням наведенного, податковий орган діяв в порушення чинного національного фіскального законодавства. Відповідно його податкові повідомлення-рішення, які були складені внаслідок помилкових висновків, згідно з пунктом 1 статті 1 Першого протоколу є незаконними. Суд вважає, що поведінка державного органу становить собою зловживання, наслідком чого всупереч принципові верховенства права є покладення на платника податків надмірного податкового навантаження без належних для цього підстав.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

В той же час, податковим органом під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції і при цьому містять дані, що, зокрема, дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні такої операції.

Господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Вирішуючи спір, суд враховує, що будь-яке перевищення повноважень державним органом в аспекті оцінювання наданих документів є несумісними з його обов'язком відповідати принципам нейтральності та безсторонності.

Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Отже позивачем як до перевірки, так і до суду надано первинні документи у розумінні ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, на підтвердження фактичного отримання товарів від контрагентів, тобто позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що господарські операції мали реальний характер, однак відповідачем при винесені спірних податкових повідомлень - рішень зазначене не було прийнято до уваги.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, наявність первинних документів та інших доказів на підтвердження господарських операцій між ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» та ТОВ «АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ», Підприємством «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у вигляді ТОВ та ТОВ «ФЕРКО», суд вважає безпідставним висновок відповідача, викладений в акті перевірки від №1778/15-54-14-01/20005502 від 01.06.2016 року. Відтак, скасуванню підлягають і податкові повідомлення-рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 24.06.2016 року № та №.

На підставі встановленого, керуючись приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 24.06.2016 року № та №.

Стягнути з ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України (отримувач коштів УК у м. Одесі/Київський район, код отримувача 38016923, банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, рахунок отримувача 4005, код класифікації доходів бюджету 22030101) судові витрати у розмірі 1818881 /один мільйон вісімсот вісімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят одна/ грн. 56 коп.

Стягнути з ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» () суму сплаченого судового збору у розмірі 250000 /двісті пятдесят тисяч/ грн. 00 коп.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 26.09.2016 року.

Суддя П.П. Марин

.