Справа № 826/25370/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року м. Київ справа № 826/25370/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів: Іщука І.О., Шулежка В.П. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України

до Державної регуляторної служби України

третя особа: Публічне акціонерне товариство Виробниче об'єднання «Автотранспортник»

про визнання незаконним та скасування розпорядження від 23.10.2015р. №42 в частині, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна архітектурно - будівельна інспекція України (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Державної регуляторної служби України (надалі також - відповідач), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічного акціонерного товариства Виробниче об'єднання «Автотранспортник» (з урахування заяви про уточнення позовних вимог від 04.12.2015 року) про визнаня незаконним та скасуваня розпорядження Державної регуляторної служби України №42 від 23.10.2015 в частині зобов'язання Держархбудінспекцію скасувати наказ від 25.08.2015р. №31-Л щодо відмови у видачі ліцензії ПАТ Виробниче об'єднання «Автотранспортник» на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорії складності та розглянути заяву останнього від 13.08.2015р. про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорії складності.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваного рішення, оскільки третьою особою позивачу були подані документи, які не відповідають пунктам 2.2.1, 8.2.3, 6.1, 7.1, 8.1 Ліцензійних умов, що стало підставою для прийняття рішення щодо відмови у видачі ліцензії. Окрім цього, відповідач на переконання позивача, втрутився в його дискриційні повноваження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача та представник третьої особи проти позову заперечили з підстав правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

На підставі п. 4 ст. 122 КАС України суд прийшов до переконання про можливість подальшого розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2015 року Державною регуляторною службою України на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України від 22.10.2015р. №3.2 (протокол №04-15) про задоволення апеляції ПАТ Виробниче об'єднання «Автотранспортник» щодо прийняття Державною архітектурно - будівельною інспекцією України наказів від 12.05.2015р. №17-Л, від 08.06.2015р. №21-Л в частині відмови у видачі ліцензії на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, та наказу від 25.08.2015р. №31-Л в частині відмови у видачі ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорії складності, прийнято розпорядження №42 «Про задоволення апеляції», яким зобов'язано Державну архітектурно - будівельну інспекцію України:

- скасувати наказ від 25.08.2015р. №31-Л в частині відмови у видачі ліцензії ПАТ Виробниче об'єднання «Автотранспортник» на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорії складності;

- розглянути заяву ПАТ Виробниче об'єднання «Автотранспортник» від 13.08.2015р. про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорії складності, з дотриманням вимог Закону України від 02.03.2015р. №222 «Про ліцензування видів господарської діяльності»;

- вжити заходів, в межах повноважень, стосовно прискорення затвердження Кабінетом Міністрів України Ліцензійних умов провадження господарської з будівництва об'єктів ІV і V категорії складності.

Не погоджуючись з оскаржуваним розпорядженням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулюються Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" орган ліцензування - орган виконавчої влади, визначений Кабінетом Міністрів України, або уповноважений законом державний колегіальний орган.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності отримує та розглядає заяву разом з документами, подання яких до органу ліцензування передбачено законом, і за результатом їх розгляду приймає рішення про залишення заяви про отримання ліцензії без розгляду, відмови у видачі ліцензії чи про видачу ліцензії (в електронній формі та/або на паперовому носії), оформлення, переоформлення та видачу інших документів, що стосуються сфери повноважень органу ліцензування.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, згідно Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294 (далі - Положення №294).

Пунктом 5 частини четвертої Положення №294 визначено, що Держархбудінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

Отже, Державна архітектурно-будівельна інспекція України є органом ліцензування в розумінні Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

13 серпня 2015 року ПАТ «Виробниче об'єднання «Автотранспортник» вернулось з заявою до ДАБІ України про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури.

Рішенням ДАБІ України, яке оформлено листом від 27.08.2015р. №40-402-650/44 відмовлено ПАТ Виробниче об'єднання «Автотранспортник» у видачі ліцензії (наказ ДАБІ України від 25.08.2015р. №31-Л).

В подальшому, за наслідками розгляду скарги ПАТ «Виробниче об'єднання «Автотранспортник» Державною регуляторною службою України, на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України (далі - Експертно-апеляційна рада) від 22.10.2015р. №3.2, прийнято оскаржуване розпорядження.

Згідно частини першої Положення про Державну регуляторну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 №724 (далі - Положення №724), Державна регуляторна служба України є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Пунктом 6 частини першої статті 4 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" визначено, що спеціально уповноважений орган з питань ліцензування утворює Експертно-апеляційну раду з питань ліцензування та забезпечує її діяльність.

Згідно частин першої та другої статті 5 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" експертно-апеляційна рада з питань ліцензування є постійно діючим колегіальним органом при спеціально уповноваженому органі з питань ліцензування та діє за регламентом, що затверджується спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування.

Обов'язками Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування є:

1) розгляд апеляцій та інших скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії органу ліцензування або інших заявників щодо порушення законодавства у сфері ліцензування;

2) розгляд звернень органів ліцензування або спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування щодо проведення позапланових перевірок додержання ліцензіатами вимог ліцензійних умов на підставах, передбачених пунктами 4 та 5 частини дев'ятої статті 19 цього Закону.

Пунктом одинадцятим статті 5 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" визначено, що рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування приймається більшістю голосів її членів і оформлюється протокольним рішенням, що підписується особою, яка головувала на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, та секретарем ради, який призначається головою ради з числа її членів.

Рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо розгляду апеляцій або інших скарг здобувачів ліцензії чи ліцензіатів, проектів нормативно-правових актів та/або пропозицій про запровадження чи скасування ліцензування виду господарської діяльності є обов'язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування у триденний строк з дня ухвалення відповідного рішення Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування і є підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про задоволення апеляції або про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Розпорядження про задоволення апеляції чи про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування надсилаються відповідному органу ліцензування та здобувачеві ліцензії, ліцензіату чи заявнику протягом трьох робочих днів з дня їх прийняття.

З системного аналізу викладеного вбачається, що Експертно-апеляційна рада за результатами розгляду скарг приймає рішення, більшістю голосів її членів, яке оформлюється протоколом; рішення Експертно-апеляційної ради, яке оформлене протоколом є підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про задоволення апеляції або про відхилення апеляції.

Пунктом 29 частини четвертої Положення №724 визначено, що Державна регуляторна служба України видає відповідно до Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" розпорядження про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Приписи Положення №724 консолідують приписам пункту одинадцятого статті 5 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", відповідно до яких Державна регуляторна служба України на підставі рішення Експертно-апеляційної ради приймає розпорядження про розгляд скарги здобувачів ліцензії на дії органу ліцензування, а саме щодо усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Одночасно, надаючи оцінку правомірності рішення відповідача, суд зазначає, що оскаржуване розпорядження не є рішенням, яке втручається в дискриційні повноваження позивача.

Так, згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з декількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає кращим за даних обставин.

Як вбачається з розпорядження відповідача №42 від 23.10.2015р., в своїй зобов'язальній частині воно не містить жодних вказівок на те, яке рішення, за наслідками розгляду заяви третьої особи, слід прийняти позивачу.

Натомість, на думку суду, оскаржуване розпорядження забезпечує гарантоване вищевказаними приписами чинного законодавства право ПАТ «Виробниче об'єднання «Автотранспортник» на належний розгляд його заяви про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорії складності.

Окрім цього, як вбачається з витягу протоколу №04-15 засідання Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України від 22.10.2015 року вказаним органом було встановлено, що частиною першою статті 1 Закону України про «Ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року №222-VІІІ визначено, що ліцензійні умови - нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, положення якого встановлюють вичерпний перелік вимог обов'язкових для виконання ліцензіатом, та вичерпний перелік документів, що додаються до ліцензії.

Відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону 222 ліцензійні умови та зміни до них розробляються органом ліцензування, що є центральним органом виконавчої влади, підлягають погодженню спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону 222 господарська діяльність з будівництва об'єктів IV i V категорії складності підлягають ліцензуванню.

Станом на 22.10.2015 року ліцензійні умови провадження зазначеного виду господарської діяльності Кабінетом Міністрів України не затверджені.

З моменту набрання чинності Законом 222 (28.06.2015) правові підстави для застосування Ліцензійних умов, прийнятих на реалізацію вимог Закону України від 01.06.2000 року №1775 «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», який втратив чинність згідно з Законом 222, відсутні.

Суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року у справі N 1-7/99 частину першу статті 58 Конституції України про дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Як підтверджено матеріалами ПАТ «Виробниче об'єднання «Автотранспортник» було подано позивачу заяву 13.08.2015р. про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорії складності.

У той же час Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року №222-VІІІ набрав чинності 28.06.2015 року.

При цьому, як вбачається з повідомлення Держархбудінспекції України №40-402-650/44 від 27.08.2015 року ПАТ «Виробниче об'єднання «Автотранспортник» було відмовлено у видачі ліцензії через те, що подані документи не відповідають Ліцензійним умовам провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, затвердженим наказом Мінрегіонбуду №47 від 27.01.2009 року ( в редакції наказу №392 від 06.10.2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2012 року №965/18260).

Суд звертає увагу на ту обставину, вищевказаний наказ Мінрегіонбуду втратив чинність на підставі його ж наказу від № 188 від 30.06.2016 лише з 30.08.2016 року, тобто на час розгляду заяви третьої особи був чинним та обов'язковим для суб'єктів, на яких поширював свою дію.

У той же Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року №222-VІІІ не містить посилань на втрату чинності всіх підзаконних нормативних актів, які йому суперечать, натомість, відповідно до ч.8 ст.21 вказаного Закону на міністерства та інші центральні органами виконавчої влади покладено обов'язок забезпечити приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Таким чином, рішення прийняте Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України, що стало підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження №42 від 23.10.2015 в частині зобов'язання Держархбудінспекцію скасувати наказ від 25.08.2015р. №31-Л щодо відмови у видачі ліцензії ПАТ Виробниче об'єднання «Автотранспортник» на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорії складності та розглянути заяву останнього від 13.08.2015р. про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорії складності, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання про протиправність рішення відповідача та необхідність його скасування в оскаржуваній частині.

Приймаючи до уваги приписи ч.4 ст.94 КАС України, питання розподілу судових витрат за наслідками розгляду судом справи не вирішувалося.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державній архітектурно - будівельній інспекції України задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної регуляторної служби України №42 від 23.10.2015 в частині зобов'язання Держархбудінспекцію скасувати наказ від 25.08.2015р. №31-Л щодо відмови у видачі ліцензії ПАТ Виробниче об'єднання «Автотранспортник» на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорії складності та розглянути заяву останнього від 13.08.2015р. про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV і V категорії складності.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: І.О. Іщук

В.П. Шулежко