Справа № 812/1605/14
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Широка К.Ю.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року справа №812/1605/14

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі № 812/1605/14 (головуючий І інстанції Широка К.Ю.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» до Луганської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів №702020001/2013/000713/2 від 02.10.2013, картки відмови від прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №702020001/2013/00153 від 02.10.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Луганської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №702020001/2013/000713/2 від 02.10.2013, картки відмови від прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №702020001/2013/00153 від 02.10.2013 року.

Постановою Луганського окружного адміністративного від 13 травня 2014 року у задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що під час митного оформлення ним було надано всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товару, а тому відповідач не мав право витребувати додаткові документи та приймати спірні рішення. Позивач зазначив, що відповідно ч.3,4 ст.53 МК України витребування додаткових документів може мати місце тільки у випадках наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. На думку позивача жоден з витребуваних відповідачем документів не здатен пояснити причини виявлених розбіжностей. Позивач також посилається на практику Вищого адміністративного суду України по аналогічним справам.

Позивачем на адресу Донецького апеляційного адміністративного суду надіслано клопотання про розгляд адміністративної справи без участі представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що між позивачем та Компанією OFZ, а.с. 027 53, Істебне, Словацька Республіка Компанією OFZ, Істебне, Словацька Республіка було укладено зовнішньоекономічний контракт від 03 липня 2013 року №АМК-1465-2013/кпр купівлі-продажу фероселікомарганець ФСМн75 .

Як вбачається з матеріалів справи,контракт є не прямим, страна походження товару Южна Африка, виготовленний товар Samancor .

При митному оформленні товару «Феромарганець FeMnC 75» виробництва SAMANCOR MANGANESE, Південна Африка, позивачем було заповнено та подано митному органу вантажно-митну декларацію №702020001/2013/009802 від 02.10.2013р., в якій була заявлена митна вартість товарів, визначена ним самостійно за ціною контракту - 764, 88 Євро/МТ .

На підставі вимог ч.2, 3 ст. 53, ч.5 ст.54 МКУ митний орган здійснив запит до декларанта щодо надання додаткових документів: страхові документи; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; договір (угоду) з третіми особами, пов'язаний з договором поставки товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третіми особами на користь продавця; платіжні документи, що підтверджують вартість вантажу; копію митної декларації країни відправлення з перекладом.

Витребувані додаткові документи позивачем надані не були з посиланням на лист постачальника Компанії OFZ, Істебне, Словацька від 13.08.2013р., яким останній відмовив в наданні документів з посилання на їх конфіденційність.

В зв'язку з неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів за ціною угоди (контракту), відповідачем у відповідності до ст..64МК України митну вартість оцінюваного товару визначено за резервним методом, а саме: 0,8515 Євро/кг (на підставі витягу МД № 100260000/2013/106734 від 04.07.2013р. та №100260000/2013/110448 від 30.08.2013р.) та прийнято рішення про коригування митної вартості товару№702020001/2013/000713/2 від 02.10.2013р. і видано картку відмови від прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №702020001/2013/00153 від 02.10.2013р.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, подані на підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені Митним кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що в спірних правовідносинах, позивачем в порушення вимог чинного законодавства, не виконано в повному обсязі законні вимоги митниці щодо надання додаткових документів необхідних для розгляду питання щодо встановлення митної вартості товару, у зв'язку з чим, органом Міндоходів відповідно до положень Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, зокрема частини 6 статті 54 та частини 2 статті 58 Кодексу України, у застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, було відмовлено. Дані дії відповідача є такими, що вчинені у межах та у спосіб, передбачений Митним кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до положень частини 4 статті 57 та частини 5 ст.55 МКУ між органом доходів і зборів та декларантом проведена процедура консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначеної митної вартості та визначення основи такої вартості. За результатами консультації, при здійсненні обміну інформацією, яка наявна у декларанта та органу доходів і зборів, було досягнуто згоди щодо неможливості застосування 2-5 методів визначення митної вартості.

Враховуючи неможливість застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідно до положень статтею 57, 58 МКУ відповідачем здійснено коригування митної вартості оцінюваних товарів за резервним методом відповідно до статті 64 Кодексу на підставі рівня митної вартості товару із рахунку 1,15 дол. США/кг відповідно до МД від 04.07.2013 року №100260000/2013/106734 та від 30.08.2014 №100260000/2013/110448.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про правомірність дій відповідача при прийнятті спірних рішень, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1. та 2.2.контракту №АМК-1465-2013кпр від 03.07.2013р., що був укладений між позивачем та словацькою компанією OFZ.a.s., ціни на товар, його кількість та умови поставки відповідно до Incoterms-2010 узгоджуються в Додатках та Доповненнях до контракту. Додаток №3 від 02.09.2013 р. до вищезазначеного контракту містить в собі наступні дані: умови поставки визначаються як DAP відповідно до Інкотермс-2010, кількість товару встановлена як 200 тон, а ціни повинні бути визначеними відповідно до витягу з журналу CRU WE Spot, тоді як виходячи з наданої декларантом інформації «витяг з журналу» не можливо з'ясувати на яких умовах зазначена ціна в даному витязі з журналу. Як вбачається з матеріалів справи, додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем на пропозицію митного органу надані не були. За таких обставин, доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийнято до уваги.

Посилання позивача на практику Вищого адміністративного суду України по аналогічним справам колегією суддів не прийнято до уваги з огляду на приписи ст..9 Кодексу адміністративного судочинства України

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі № 812/1605/14 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі № 812/1605/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

М.Г. Сухарьок