Справа № 727/8339/15-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/8339/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова О.Г.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

20 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача Прокопця Бориса Мирославовича,

представника відповідача Баланецького Олександра Дмитровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької міської ради на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго" до Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування п.п. 29.2, 28.2, 25.2, 27.2, 26.2, п. 33, п.п. 33.1 рішення Чернівецької міської ради № 1714 від 03.09.2015 року, п. 41, п.п. 32.2, 33.2 рішення Чернівецької міської ради №57 від 24.12.2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго" звернулось до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування п.п. 29.2, 28.2, 25.2, 27.2, 26.2, п. 33, п.п. 33.1 рішення Чернівецької міської ради № 1714 від 03.09.2015 року, п. 41, п.п. 32.2, 33.2 рішення Чернівецької міської ради №57 від 24.12.2015 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 липня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго" на праві власності належить нерухоме майно у вигляді трансформаторних підстанцій, будівель ЗТП, які знаходяться на земельних ділянках м. Чернівці, що підтверджується копіями свідоцтв про право власності та довідок позивача.

Трансформаторні підстанції, будівлі ЗТП розміщені не земельних ділянках, які перебувають в комунальній власності територіальної громади м. Чернівці, і на які позивач не має правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. 33 рішення Чернівецької міської ради № 1714 від 03.09.2015 року, п. 41 рішення Чернівецької міської ради № 57 від 24.12.2015 року позивача зобов'язано впродовж 90 календарних днів з дня прийняття цих рішень укласти з Чернівецькою міською радою договори оренди землі та сплатити плату за фактичне користування земельними ділянками в еквіваленті орендної плати, відповідно до умов договорів.

Пунктом 29.2 рішення Чернівецької міської ради № 1714 та пунктом 33.2 рішення Чернівецької міської ради № 57 зобов'язано ПАТ "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго" сплатити кошти за фактичне користування земельними ділянками за адресами: вул. Заставнянська, 1-А, площею 0,0045 га, вул. Героїв Майдану, 57-А, площею 0,0109 га в еквіваленті орендної плати за попередні три роки.

Згідно з п. 33.1 рішення Чернівецької міської ради № 1714 та п. 41.1 рішення Чернівецької міської ради № 57 передбачено, що у разі неукладення договорів оренди землі в зазначений термін, рішення вважається нечинним.

Не погодившись з такими рішеннями Чернівецької міської ради, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача не відповідають ст. 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та місцевого самоврядування повинні діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту б) пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються, зокрема, всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу, тому землі в межах населеного пункту міста Чернівців знаходяться в комунальній власності територіальної громади міста.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується представниками сторін, трансформаторні підстанції, будівлі ЗТП позивача розміщені на земельних ділянках, які перебувають в комунальній власності територіальної громади міста Чернівців і на які позивач не має правовстановлюючих документів на право користування.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що п. 33 рішення Чернівецької міської ради № 1714 від 03.09.2015 року, п. 41 рішення Чернівецької міської ради № 57 від 24.12.2015 року, відповідно до яких зобов'язано позивача впродовж 90 календарних днів з дня прийняття цих рішень укласти з Чернівецькою міською радою договори оренди землі та сплатити плату за фактичне користування земельними ділянками в еквіваленті орендної плати, відповідно до умов договорів, не відповідають положенням чинного законодавства, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Поряд із цим, порядок та умови набуття фізичною чи юридичною особою права користування земельною ділянкою на умовах оренди встановлено Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі".

Відповідно до ч.ч. 1, 7, 8 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно зі ст.ст.1,13,14,15 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається в письмовій формі. Істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, порушив вимоги чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, оскільки зазначив в оскаржуваних рішеннях порядок, умови, строки та оплату за фактичне користування земельними ділянками за минулий період. Питання щодо строку оренди земельною ділянкою, оплати за користування та строки оплати за її користування визначаються у договорі оренди земельної ділянки з урахуванням положень Закону.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо прийняття оскаржуваних рішень відповідно до Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у місті Чернівцях, затвердженого Рішенням 33 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 23 жовтня 2008 року № 715, який в свою чергу є обов'язковим актом органу місцевого самоврядування, колегія суддів виходить з наступного.

Рішенням 33 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 23 жовтня 2008 року № 715, відповідно до Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", затверджено форму Типового договору оренди землі та Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у місті Чернівцях, в яке, відповідно до рішення 10 сесії VI скликання від 28 липня 2011 року № 221 були внесені зміни.

Розділом 4 вказаного вище Положення встановлено порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки, в тому числі і за фактичне користування земельними ділянками до укладення договору оренди.

В пункті 4.9 вказаного Положення зазначено, що орендар сплачує одноразовий внесок на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста за фактичне користування земельною ділянкою з дати прийняття рішення сесії про надання йому дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель запасу міста до дати укладання Договору оренди землі.

Пунктами 4.10, 4.11 Положення передбачено, що при переході права власності на будівлю або споруду одноразовий внесок справляється з дня виникнення права власності на будівлю або споруду до дати укладання Договору оренди землі нарахування суми одноразового внеску здійснюється відповідно до порядку розрахунку річної орендної плати на земельні ділянки.

Так, нормами, закріпленими у вищевказаному Положенні, встановлено обов'язок орендарів сплачувати одноразовий внесок на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста за фактичне користування земельною ділянкою. Проте, Чернівецькою міською радою п. 33 рішення Чернівецької міської ради № 1714 від 03.09.2015 року, п. 41 рішення Чернівецької міської ради № 57 від 24.12.2015 року зобов'язано позивача сплатити плату за фактичне користування земельними ділянками.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваних рішень Чернівецькою міською радою не дотримано вимог чіткості змісту нормативних документів, та як наслідок, прийнято рішення, які не відповідають положенням чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначення і стягнення збитків за використання земельних ділянок без відповідних правовстановлюючих документів здійснюється у відповідності до Положення про комісію з питань визначення збитків, заподіяних територіальній громаді м. Чернівців внаслідок порушення земельного законодавства, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09 жовтня 2012 року № 645/20.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин під час апеляційного розгляду справи доводи апеляційної скарги відповідача Чернівецької міської ради не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ст. 25, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Під час реалізації своєї компетенції у галузі земельних відносин та приймаючи рішення щодо надання у користування земельних ділянок сільські, селищні, міські ради діють як суб'єкти владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 липня 2015 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Чернівецької міської ради залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 липня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 27 вересня 2016 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.