Справа № 820/2132/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"20" вересня 2016 р. № 820/2132/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Кікоян Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Хумана Харків"
до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хумана Харків", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № від 20.11.2015 р. (на підставі порушення п. п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (податок на прибуток - 237222,50 гривень, з них за основним платежем - 189778,00 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями - 47444,50 гривень).

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № від 20.11.2015 p. (порушення п. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14, п. 187.8 ст. 187, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (податок на додану вартість - 37548,75 гривень, з них за основним платежем -30039,00 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями - 7509,75 гривень).

3. Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № від 20.11.2015 р.

4. Усі судові витрати покласти на Центральну об'єднану ДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позову зазначено, що Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за результатами якої складено акт від 09.11.2015 р. №1330/20-30-22-01/37878962, на підставі якого було винесено податкові повідомлення-рішення, а саме: № від 20.11.2015 р. (на підставі порушення п. п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (податок на прибуток - 237222,50 гривень, з них за основним платежем - 189778,00 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями - 47444,50 гривень); № від 20.11.2015 p. (порушення п. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14, п. 187.8 ст. 187, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (податок на додану вартість - 37548,75 гривень, з них за основним платежем -30039,00 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями - 7509,75 гривень); № від 20.11.2015 р. (порушення п. 2.6, п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 р. №637).

Зазначені податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем до ГУ ДФС у Харківській області та до ДФС України за результатами чого 11.04.2016 р. отримано Рішення про результати розгляду скарги №7713/6/99-99-10-01-01-25 від 07.04.2016 р. Рішенням ГУ ДФС у Харківській області про результати розгляду скарги №442/10/20-40-10-04-14 від 27.01.2016 р. скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № в частині застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки у сумі 13506,60, в іншій частині залишено без змін.

Позивач з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання зявився, щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі посилаючись на обставини викладених в запереченнях..

Судом встановлено, що працівниками ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області була проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Хумана Харків» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

За наслідками перевірки було складено акт від 09.11.2015 року № 1330/20-30-22-01/37878962 яким встановлено порушення позивачем :

- вимог п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, підприємством занижено суму податку на прибуток всього у сумі 189 778 грн., в тому числі за півріччя 2012 року в сумі 155 грн.,за 3 квартали 2012 року в сумі 490 грн., за 2012 рік в сумі 8 693 грн., за 2013 рік в сумі 57 028 грн., за 2014 рік 124 057 грн.

- вимог п. п. 14.1.185 п. 14.1 ст.14, п. 187.8 ст. 187 п. 198.2 п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями встановлено заниження задекларованих сум в розмірі 50 205 грн. за рахунок заниження та завищення сум податку на додану вартість, в тому числі у травні 2012 року занижено суму податку на 11 992 грн., у липні 2012 року занижено на 2 027 грн., у серпні 2012 року занижено на б 147 грн., у листопаді 2012 року занижено на суму 518 грн., у грудні 2012 року занижено на суму 271 грн., у лютому 2013 року занижено на 4 582 грн., у березні 2013 року занижено на 9 191 грн., у квітні 2013 року занижено на суму 864 грн., у травні 2013 року завищено на суму 36 399 грн., у червні 2013 року занижено на суму ЗО 352 грн., у липні 2013 року завищено на суму 146 грн., у серпні2013 року занижено на 6 571 грн., у вересні 2013 року занижено на суму 7 657 грн., у жовтні 2013 року завищено на суму 122 грн., у листопаді 2013 року занижено на суму 3 041 грн., у грудні 2013 року завищено на суму 124 грн., у січні 2014 року занижено на суму 134 грн., у лютому 2014 року завищено на суму 1 951 грн., у березні 2014 року завищено на суму 1 005 грн., у квітні 2014 року завищено на суму 484 грн., у травні 2014 року завищено на суму 185 грн., у червні 2014 року завищено на суму 41 грн., у липні 2014 року завищено на суму 87 грн., у серпні 2014 року завищено на суму 1 203 грн., у вересні 2014 року заниження на суму 1 038 грн., у жовтні 2014 року занижено на суму 92 грн., у листопаді 2014року завищено на суму 1 656 грн. тау грудні 2014року занижено на суму) 125 грн.

- вимог п.2.6, п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320) із змінами та доповненнями, не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки в сумі 8756,65 грн., перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства на протязі 1 дня в загальній сумі 26 955,91 грн.

На підставі вище зазначено акут перевірки відповідачем були винесені податкові повідомлення рішення

№ п./п.Номер податкового повідомлення-рішенняДата податкового повідомлення-рішенняНазва податкуВстановлені порушення нормСума за основним платежем, грн.Сума штрафних (фінансових) санкцій, грн.Всього, грн.
1.№20.11.2015 р.Податок на прибутокп. п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України189778,0047444,50237222,50
2.№20.11.2015 р.Податок на додану вартість п. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14, п. 187.8 ст. 187, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України 30039,00 7509,75 37548,75
3.№20.11.2015 р. п. 2.6, п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 р. №637 97775,07
Вищезазначені податкові повідомлення-рішення ТОВ ХУМАНА ХАРКІВ було оскаржено до ГУ ДФС у Харківській області та до ДФС України за результатами чого 11.04.2016 р. позивачем отримано Рішення про результати розгляду скарги №7713/6/99-99-10-01-01-25 від 07.04.2016 р. (далі Рішення). Рішенням ГУ ДФС у Харківській області про результати розгляду скарги №442/10/20-40-10-04-14 від 27.01.2016 р. скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № в частині застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки у сумі 13506,60, в іншій частині без змін.

Суд зазначає, що підставою для винесення вище зазначених податкових повідомлень- рішень є посилання відповідача на ті обставини, що ТОВ «Хумана Харків» у перевіряємому періоді укладало з ТОВ «Грандбудукраїна» договори з ремонту нежитлових приміщень, які товариство використовувало у господарській діяльності. Вартість отриманих ремонтних робіт ТОВ «Хумана Харків» облікувало по рахунку 10 «Основні засоби», підлягали амортизації та були віднесені до складу витрат на збут в 2012 2014 роках у загальній сумі 31 739 грн. А також, ТОВ «Хумана Харків» на підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ «Грандбудукраїна» включило до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 273 931 грн. з вартості ремонтних робіт.

До перевірки надано ліцензію серії АЕ № 260284, видана Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, що видана ТОВ «Грандбудукраїни» на право здійснення господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури від 20.02.2013 № 6-Л. Строк дії вказаної ліцензії з 20 лютого 2013 року по 28 лютого 2017 року. В договорах, укладених ТОВ «Грандбудукраїна» з ТОВ «Хумана Харків» у періоді з 01.04.2012 по 31.12.2014 ТОВ «Грандбудукраїна» посилається на наявність ліцензії на будівельну діяльність серії АВ № 319116 без дати без номера, що не відповідає дійсності.

В договорах між ТОВ «Хумана Харків» та ТОВ «Грандбудукраїна» посилання на ліцензію АВ № на право здійснення будівельних робіт у ТОВ «Грандбудукраїна» термін якої був до 18.03.2012 року.

Перевіркою встановлено, що у квітні-травні 2012 року основним постачальником ТОВ «Грандбудукраїна» було ТОВ «Сафір Маркет»- стан платника 8 «внесено запис про відсутність за місцезнаходженням».

У червні липні 2012 року основним постачальником ТОВ «Грандбудукраїна» було ТОВ «Дельта-Транс» - станом на дату складання акту перевірки стан платника 21 «ліквідаційна процедура за рішенням (постановою) суду. Згідно з актами ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова від 10.08.2012 № 719/2201/37998163, від 03.01.2013 №8/22.1/37998163 перевірки ТОВ «Дельта-Транс» встановлено відсутність реального здійснення фінансово-господарської діяльності товариства. У звязку з неможливістю фактичного отримання товарів (робіт, послуг).

У листопаді грудні 2012 року основним постачальником ТОВ «Грандбудукраїна» було ТОВ «Профбудсоюз» (попередня назва ТОВ «Айс-Берг ТМ». Станом на дату складання акут перевірки стан платника 21 «ліквідаційна процедура за рішенням (постановою) суду,місце перебування на обліку Жовтнева ОДПІ м. Маріуполя ГУ ДФС України у Донецькій області. Згідно з актом ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова від 13.06.2013 № 2261/2240/38157170 перевірки ТОВ «Айс-Берг ТМ» за період серпень 2012 року лютий 2013 року встановлено відсутність реального здійснення фінансово-господарської діяльності.

У березні вересні 2013 року основним постачальником ТОВ «Грандбудукраїна» було ТОВ «Промтекс-М2. Згідно з актом Індустріальної ОДПІ м. Харкова від 04.06.2013 № 685 перевірки ТОВ «Промтекс-М2 за січень квітень 2013 року встановлено відсутність факту реального вчинення господарських операцій.

У листопаді 2013 роук основним постачальником ТОВ «Грандубукраїна» було ТОВ «Еккоплюс», який в свою чергу придбав товари від ТОВ «Компанія «Інтерпрайс». Згідно з актом ДПІ у Печерському районі м. Києва встановлена відсутність обєктів оподаткування по операціях з придбання та продажу товарів (робіт, послуг).

У грудні 2014 року основним постачальником ТОВ «Грандбудукраїна» було ТОВ «Абріс-Дизайн», який в свою чергу сформував податковий кредит та витрати від СПП «Чайка» - стан платника направлено повідомлення за формою № 18.

Враховуючи викладене, відповідачем було зроблено висновок, що ТОВ «Грандбудукраїна» в свою чергу не могло здійснювати фактичної реалізації товарів (робіт, послуг), а отже ТОВ «Хумана Харків» було порушено п.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України та завищено витрати у вигляді амортизації основних фондів у 2012 2014 роках на загальну суму 31 739 грн. (2012 рік - 4 195 грн., 2013- 11 233 грн., 2014 рік 16 311 грн.) та завищено податковий кредит на суму 273 931 грн.

Крім цього, перевіркою встановлено, що ТОВ «Хумана Харків» уклало договір з «Humana to people Baltic» м. Вільнюс на послуги управління. На підставі актів виконаних робіт, отриманих ТОВ «Хумана Харків» від «Humana to people Baltic» включило до складу витрат суму 1 030 751 грн. (2012 рік 41 395 грн., 2013 рік 300 149 грн., 2014 рік 689 207 грн.). ТОВ «Хумана Харків» надані документи стосовно отримання послуг від нерезидента складені українською мовою, які не мають печатки постачальника та інших обовязкових реквізитів, що мають містити первинні документи відповідно до діючого законодавства України.

В акті перевірки зазначено, що у звязку з відсутністю документів, які б підтвердили конкретний зміст, обсяг, суть та зміст отриманих послуг від нерезидента, а також, безпосередній звязок витрат на оплату цих послуг з господарською діяльністю платника. Перевіркою встановлено, що ТОВ «Хумана Харків» має штат фахівців, в т.ч. генерального директора, які згідно з функціональними обовязками здійснює управління товариством, головного бухгалтера, який здійснює діяльність щодо ведення бухгалтерського та податкового обліку на підприємстві, а також, штат продавців та товароведів, які здійснюють безпосередньо діяльність, повязану з реалізацією товарів шляхом роздрібної торгівлі.

Як вбачається з умов договору «Humana to people Baltic» надавало ТОВ «Хумана Харів» юридичні та податкові консультації, включаючи консультації з податків, зауваження з правильності нарахування та сплати податків, розробка та аналіз контрактів, рекомендації з конкретних юридичних та податкових питань.

Згідно до матеріалів перевірки «Humana to people Baltic» не має в штаті фахівців стосовно правових питань з податкового законодавства України.

Таким чином відповідачем було зроблено висновок, що позивачем не доведено суть отриманих послуг управління та їх доцільність при здійсненні фінансово-господарської діяльності, не доведено економічну сутність отримання послуг нерезидента. Таким чином, на порушення па.139.1.9 п.139.1 ст.139 встановлено завищення ТОВ «Хумана Харків» суми витрат в розмірі 999 012 грн. (2012 рік 37 200 грн., 2013 рік 288 916 грн., 2014 рік 672 896 грн.). ТОВ «Хумана Харків» відповідно до вимог ст.8 Податкового кодексу України відображало у складі податкових зобовязань суми нарахованого податку у звязку з отриманням послуг від нерезидента на митній території України. У звязку з тим, що перевіркою не встановлено безпосередній звязок між витратами на послуги, отримані від нерезидента, та господарською діяльністю товариства, на порушення пп.14.1.185 п.14.1 ст.14, п.187.8 ст.187 Податкового кодексу України ТОВ «Хумана Харків» завищено суму податкових зобовязань з ПДВ у період травень 2013 року грудень 2014 року на загальну суму 223 726 грн.

Також, перевіркою встановлено, що в книзі обліку розрахункових операцій № р/1 від 15.05.2012 збережений щоденний фіскальний звіт за 04.07.2013 № 0399, роздрукований 04.07.2013. Сума готівкових коштів відповідно до Z звіту складає 8 756,65 грн. При цьому, згідно з даними графи 5 аркуша № 71 зазначеної КОРО, 04.07.2013 готівкові кошти в сумі 8 756,65 грн. не оприбутковані, що є порушенням вимог п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Також, перевіркою встановлено, що ТОВ «Хумана Харків» видавались готівкові кошти з каси підприємства на відрядження, а саме, згідно з видатковими касовими ордерами від 17.05.2013, від 17.05.2013, від 29.11.2013, від 10.02.2014 ОСОБА_1 видано 1 860 євро (26 736,61 грн.). Перевіркою встановлено, що на вищезазначених платіжним документах відсутній власноручний підпис особи, яка отримувала готівкові кошти. Зазначені суми готівки не були повернені в банк та лічаться в касовій книзі як видані зазначеній особі. Таким чином, на порушення п.3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» ТОВ «Хумана Харків» перевищено ліміт готівки в касі підприємства на протязі 1 дня на загальну суму 26 736,61 грн.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ТОВ «Хумана Харків» у перевіряємому періоді укладало з ТОВ «Грандбудукраїна» договори з ремонту нежитлових приміщень, які товариство використовувало у господарській діяльності. Вартість отриманих ремонтних робіт ТОВ «Хумана Харків» облікувало по рахунку 10 «Основні засоби», підлягали амортизації та були віднесені до складу витрат на збут в 2012 2014 роках у загальній сумі 31 739 грн. А також, ТОВ «Хумана Харків» на підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ «Грандбудукраїна» включило до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 273 931 грн. з вартості ремонтних робіт.

Суд зазначає, що сторонами по справі не заперечувався факт сплати позивачем коштів ТОВ «Грандбудукраїна» за виконані роботи зазначений факт також підтверджується копіями актів приймання виконаних будівельних робіт та довідками про вартість робіт б/н, копіями договорів оренди, картками обліку магазинів та відділів з реалізації податковими накладними (т. 1л.с. 174-245, т. 2 л.с.1-123)

Щодо посилання відповідача на ту обставину, що ліцензію на право здійснення будівельних робіт у ТОВ «Грандбудукраїна» закінчилась 18.03.2012 року то зазначене посилання суд вважає необґрунтованим оскільки ТОВ ХУМАНА ХАРКІВ було надано копію ліцензії, серії АД №031538, виданої ДАБІУ від 29.02.2012 р., строк дії якої з 29.02.2012 р. по 28.02.2017 р.

Щодо посилання відповідача на невідповідності щодо площі, а саме, що по всім правочинам з ТОВ ГрандбудУкраїна було замовлено ремонтних робіт на 100 кв.м, зазначене твердження не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи оскільки у графі Одиниця виміру по всім актам дійсно зазначено 100 кв.м, у наступній графі Кількість відображена кількість замовлених робіт, для отримання результату у метрах квадратних достатньо помножити: 100 м2х0,698=69,8 м2 (за прикладом акту прийому виконаних будівельних робіт за травень).

Щодо посилання відповідача на невідповідності дат підписання договорів та виконання робіт. То зазначене твердження не знайло свого підтвердження під час розгляду справи оскільки податковим органом не звернуто увагу на зміст таких робіт, кількість годин, протягом яких це було виконано та строк виконання, вказаний у п. 1.3 договору підряду №27/11 від 27.11.2013 р.: Підрядник зобовязується виконати роботи до 29.11.2013 р.. Поясненнями від 16.10.2015 р. №1610/01-1 надано договори підряду, акти приймання виконаних будівельних робіт за формою кб2в_ (в останньому зазначено обсяг робіт, що було проведено), а також на підтвердження цього надано відомість ресурсів до цього акту, де також зазначено перелік виконаних робіт.

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд вказує, що відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що укладені правочини між позивачем та ТОВ «Грандбудукраїна» є дійсними, виконаними сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, не кім не оскарженими та у судовому порядку не визнані не дійсними.

Суд вказує, що про фактичне виконання вищезазначених робіт свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні і п.2.4. ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Аналогічною є практика Верховного Суду України за результатом перегляду судових рішень. У своєму рішенні від 01.09.2009 р. у справі № 21-1258во09 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Добриня і К» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя Верховний Суд України зазначив: «закон не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими субєктами господарювання. Сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування…».

Крім того, Судова практика Європейського суду з прав людини при розгляді спорів між платниками податків із державою (її податковими органами) чітко дотримується тієї позиції, яка викладена вище. Так, у п. 71 Рішенні від 22.01.2009 року ЄСПЛ по справі «Булвес» АД проти Болгарії дійшов до наступного висновку: «… Суд вважає, що Позивач-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обовязків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для Позивача-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Вищенаведений висновок ЄСПЛ повторно підтвердив у Рішенні від 18.03.2010 року по справі Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії. При цьому у п. 23 даного Рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обовязків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Втім, відмітив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Як вбачається з п. 138.4 ст. 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Пункт 138.5 ст. 138 ПК України визначає, що інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Враховуючи вище викладені суд приходить до висновку що висновки відповідача, щодо порушення позивачем положень п. п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України Податкового кодекс щодо взаємовідносин з ТОВ «Грандбудукраїна» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Щодо висновків відповідача про порушення позивачем вимог п. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14, п. 187.8 ст. 187, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме що ТОВ «Хумана Харків» уклало договір з «Humana to people Baltic» м. Вільнюс на послуги управління. На підставі актів виконаних робіт, отриманих ТОВ «Хумана Харків» від «Humana to people Baltic» включило до складу витрат суму 1 030 751 грн. (2012 рік 41 395 грн., 2013 рік 300 149 грн., 2014 рік 689 207 грн.). ТОВ «Хумана Харків» надані документи стосовно отримання послуг від нерезидента складені українською мовою, які не мають печатки постачальника та інших обовязкових реквізитів, що мають містити первинні документи відповідно до діючого законодавства України.

В акті перевірки зазначено, що у звязку з відсутністю документів, які б підтвердили конкретний зміст, обсяг, суть та зміст отриманих послуг від нерезидента, а також, безпосередній звязок витрат на оплату цих послуг з господарською діяльністю платника. Перевіркою встановлено, що ТОВ «Хумана Харків» має штат фахівців, в т.ч. генерального директора, які згідно з функціональними обовязками здійснює управління товариством, головного бухгалтера, який здійснює діяльність щодо ведення бухгалтерського та податкового обліку на підприємстві, а також, штат продавців та товароведів, які здійснюють безпосередньо діяльність, повязану з реалізацією товарів шляхом роздрібної торгівлі.

Як вбачається з умов договору «Humana to people Baltic» надавало ТОВ «Хумана Харів» юридичні та податкові консультації, включаючи консультації з податків, зауваження з правильності нарахування та сплати податків, розробка та аналіз контрактів, рекомендації з конкретних юридичних та податкових питань.

Згідно до матеріалів перевірки «Humana to people Baltic» не має в штаті фахівців стосовно правових питань з податкового законодавства України.

Таким чином, в ході перевірки платником не доведено суть отриманих послуг управління та їх доцільність при здійсненні фінансово-господарської діяльності, не доведено економічну сутність отримання послуг нерезидента.

Судом встановлено, що ТОВ «Хумана Харків» уклало договір б/н від 26.11.2012 з «Humana to people Baltic» м. Вільнюс на послуги управління.

Суд зазначає, що факт сплати за вище зазначеним договором сторонами не заперечується.

Факт виконання вище зазначеного договору підтверджується актами виконих робіт, звітами про надання послуг та інвойсами, актами передачи документів, рекомендації кошторис розподілення бюджету, рекомендовані бланки, рекомендації щодо розподілу персоналу тощо (т. 2 л.с. 124-249, т. 3 л.с. 1-122)

Також судом встановлено, що відповідно до Звітів про надані послуги до договорів, про які йшлося вище, компанія «Humana People to People Baltic» надавала ТОВ «Хумана Харків» наступні послуги управління:

Планування та управління комерційною діяльністю

Операційне планування комерційної діяльності

Планування системи комерційної діяльності

Управління процесом та розвиток продукту

Адміністрування та економіка

Розрахунок, контроль та аналіз економічних та фінансових показників

Координування закупівель

Управління людськими ресурсами:

Допомога в комплектації персоналу

Управління керівництвом

Судом встановлено, що операційне управління комерційною діяльністю - надавалися послуги для постійного безперервного забезпечення ефективної комерційної діяльності ТОВ «Хумана Харків». Наприклад, за запитами ТОВ «Хумана Харків» компанія «Humana People to People Baltic» розроблено правила розрахунку бонусів для співробітників, розрахунок кількості співробітників та розподілення їх по зонам і т.д., які в подальшому передавалися ТОВ Хумана Харків за актами приймання-передачі документів.

Планування системи комерційної діяльності надавалися послуги зі стратегічного управління, планування, розроблялися типові форми локальних нормативно-правових актів, а саме було надано у ході перевірки розроблені компанією «HUMANA PEOPLE TO PEOPLE BALTIC» рекомендований план знижок на 2014 рік та рекомендації до нього, які в подальшому наказом Директора ТОВ «Хумана Харків» були запроваджені на підприємстві та використовувалися у господарській діяльності.

Управління процесом і розвитком продукту надавалися управлінські послуги, спрямовані на оптимізацію реалізації продукції, а саме, за запитами ТОВ «Хумана Харків» розроблялися пропозиції щодо документального оформлення товару, розроблялися норми продажів, маркетингова політика, правила формування роздрібних цін тощо, які в подальшому передавалися позивачу за актами приймання-передачі документів. Також було надано у ході перевірки пропозиції «HUMANA PEOPLE TO PEOPLE BALTIC» щодо роздрібних цін на 2014 рік та порядку їх формування, а також акт приймання-передачі цих документів, що описано вище. Вказаний документ в майбутньому був затверджений директором ТОВ «Хумана Харків» та став основою облікової політики підприємства.

Отже, до зазначених вище послуг відноситься: консультування по складанню наступних документів: Наказ про організацію бухгалтерського та податкового обліку та облікової політики підприємства за 2013-2014 рр.; Положення про порядок формування роздрібних цін ТОВ «Хумана Харків» в 2013, 2014 рр; Положення про маркетингову політику на підприємстві в 2013 -2014 рр.; План знижок на щомісячний цикл товару 2013 - 2014 рр.; Правила та рекомендації до розрахунку кількості продавців по магазинах; Правила та рекомендації до Розподілу по зонах продавців; Норми продажів для магазинів; Калькулятор продажів для нових магазинів; Правила додаткових оплат для співробітників за заміщення; Договір про конфіденційність.

Також судом встановлено що в межах вище зазначеного договору «HUMANA PEOPLE TO PEOPLE BALTIC» було надано щоденний аналіз економічних показників ТОВ «Хумана Харків», а результати вказаного аналізу та пропозиції по удосконаленню господарської діяльності презентуються на щоквартальних зборах.

Так, систематично електронною поштою ТОВ «Хумана Харків» направляє до «HUMANA PEOPLE TO PEOPLE BALTIC» звіти. Вказаний звіт включає фактичний товарообіг на конкретну дату по конкретному магазину, досягнення у відсотковому співвідношенні планового рівня товарообігу, кількість проданого товару, кількість чеків, ціну за одиницю, кількість проданих одиниць товару на одного покупця. На основі щоденних звітів формується щотижневий звіт. Підтвердженням цього є, зокрема, скріншоти електронної пошти Генерального директора ТОВ Хумана Харків, що були також надані разом з поясненнями до відповідача від 30.10.2015 р. №3010/01.

Також щоквартально посадові особи ТОВ «Хумана Харків» направляють на адресу письмовий звіт по магазинам, звіт директора та звіт по кадрам.

Вказані звіти включають основні ключові показники по конкретним магазинам: рентабельність, витрати, розподілені за показниками (на приміщення, заробітна плата, торгові, поточні і т.д.), прибуток, товарообіг, ключові кадрові показники (кількість співробітників на початок та кінець періоду, кількість звільнених співробітників середній вік, кількість нещасних випадків і т.д.) по конкретним групам співробітників тощо. Підтвердженням цього є, зокрема, скріншоти електронної пошти Генерального директора ТОВ Хумана Харків, що були також надані разом з поясненнями від 30.10.2015 р. №3010/01.

Крім того, за результатами року відправлялися, у тому числі, фінансовий звіт та звіт про рух коштів.

Розробка, коректування форм звітів, а також рекомендації по заповненню звітів здійснюється компанією «HUMANA PEOPLE TO PEOPLE BALTIC».

На основі отриманої від ТОВ «Хумана Харків» первинної інформації посадовими особами «HUMANA PEOPLE TO PEOPLE BALTIC» здійснювалася обробка та аналіз отриманої інформації, формувалися узагальнені показники господарської діяльності.

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд вказує, що відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що укладений правочин між позивачем та «HUMANA PEOPLE TO PEOPLE BALTIC» є дійсним, виконаний сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, не кім не оскарженими та у судовому порядку не визнані не дійсними.

Суд вказує, що про фактичне виконання вищезазначених робіт свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні і п.2.4. ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п. п.14.1.36 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №275 5-VI, зі змінами та доповненнями, - господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

П.п. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 визначено, що постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку про необґрунтованість твердження відповідача про порушення позивачем вимог п. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14, п. 187.8 ст. 187, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Щодо твердження відповідача про порушення позивачем вимог п. 2.6, п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 р. №637, не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки, перевищення ліміту залишку готівки у касі підприємства протягом одного дня.

Судом встановлено, що позивачем встановлені наступні ліміти залишку готівки в касі підприємства:

- наказ №5 від 01.12.2011 у розмірі 170,00 грн.;

- наказ №17 від 25.02.2012 у розмірі 100000,00 грн.;

- наказ №35 від 25.05.2012 у розмірі 8210,74 грн.;

- наказ №1908/01 від 19.08.2012 у розмірі 21726,91 грн.;

- наказ №1510/01 від 15.10.2012 у розмірі 40650,37 грн.;

- наказ №2910/01 від 29.10.2012 у розмірі 43330,47 грн.;

- наказ №2204/01 від 22.04.2013 у розмірі 48297,65 грн.;

- наказ №1207/01 від 12.07.2013 у розмірі 60574,27 грн.;

- наказ №2812/03 від 28.12.2013 у розмірі 76631,84 грн.;

- наказ №3103/01 від 31.03.2014 у розмірі 75099,16 грн.

У відповідності до норм п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 15.12.2004 №637 у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Судом встановлено, що в книзі обліку розрахункових операцій №р/1 від 15.05.2012 збережений щоденний фіскальний звіт за 04.07.2013 №0399, роздрукований 04.07.2013. Сума готівкових коштів згідно 2-звіту складає 8756,65 гривень.

При цьому, згідно з даними графи 5 аркуша №71 зазначеної КОРО 04.07.2013 готівкові кошти в сумі 8 756,65 грн. не оприбутковані.

Суд з вище зазначеними висновками відповідача не погоджується, оскільки ця сума оприбуткована в повному обсязі, про це свідчить щоденний фіскальний звіт за 04.07.2013 №0399 та супровідна відомість до сумки з готівкою №2402 від 04.07.2013, а отже спірка сума була фактично оприбуткована належним чином.

Крім того, перевіркою встановлено, що підприємством видавались готівкові кошти з каси підприємства на відрядження, а саме:

- згідно з видатковим касовим ордером від 31.01.2013 року ОСОБА_2 в сумі 600 Євро (12 987,99 грн.) відповідно до наказу 20к від 28.01.2013 року, отримано в установі банку 31.01.2013 року (сторінка 1 касової книги);

- згідно з видатковим касовим ордером від 17.05.2013 року ОСОБА_2 в сумі 510 Євро (5 289,98 грн.) відповідно до наказу 21к від 15.05.2013 року, отримано в установі банку 17.05.2013 року (сторінка 4 касової книги);

- згідно з видатковим касовим ордером від 29.11.2013 року ОСОБА_2 в сумі 400 Євро (4 Я45,63 грн.) відповідно до наказу 25к від 26.11.2013 року, отримано в установі банку 29.11.2013 року (сторінка 16 касової книги);

- згідно з видатковим касовим ордером від 10.02.2014 року ОСОБА_2 в сумі 350 Євро (4 113,01 грн.) відповідно до наказу 26к від 06.02.2014 року, отримано в установі банку 07.02.2014 року (сторінка 1 касової книги);

Судом встановлено, що на вищезазначених платіжних відомостях відсутній власноручний підпис особи, яка отримувала готівкові кошти. Зазначені суми готівки не було повернено в банк та лічаться в касовій книзі як видані зазначеними особам.

Внаслідок викладеного підприємством порушено п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за і л 40/10320) із змінами та доповненнями, яким передбачено: «Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача».

Також судом встановлено, що 28.01.2013 р. (та 06.02.2014р., 26.11.2013р., 15.05.2013р.) комерційного директора ТОВ «Хумана Харків» ОСОБА_1Г було направлено до відрядження, на підставі наказу №20к від 28.01.2013 (№26к від 06.02.2014р, 25к від 26.11.2013р, №21к від 15.05.2013р) генерального директора ОСОБА_3, було видано довіреність на отримання готівкових коштів на відрядження. Далі, працівник ОСОБА_2 у відділенні №11 АТ "ОСОБА_4 АВАЛЬ", надавши власний паспорт, довіреність на отримання коштів, отримала другий примірник заяви на видачу готівки від 31.01.2013 (від 17.05.2013, від 29.11.2013, від 10.02.2014), який завірила власним підписом, та отримала грошові кошти на відрядження. Після використання зазначених грошових коштів у відрядженні, працівник ОСОБА_2 надала звіт та оригінали документів, на підтвердження витрат, понесених у відрядженні, на підставі яких був складений авансовій звіт про використання коштів, виданих на відрядження №35 від 27.05.2013 (№78 від 09.12.2013, №13 від 17.02.2014, №5 від 12.02.2013р.).

Залишок невикористаних коштів був повернений ОСОБА_2 до каси підприємства, оформлювався належним чином, а саме прибутковим касовим ордером (ф. №КО-1), а саме №3 від 12.02.2013 (№4 від 18.02.2014, №9 29.05.2013р.), та видатковим касовим ордером (ф. №КО-2), а саме №4 від 12.02.2013 (№4 від 18.02.2014, №7 29.05.2013р.), та залишок коштів здавався до банку, банк оформлював квитанцію на внесення готівки.

Суд аналізуючи зміст вище зазначеного положення п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 зазначає, що при оцінці питання дотримання позивачем порядку ведення касових операцій визначальне значення має встановлення факту видачі або отримання (повернення) готівкових коштів, а не тільки правильність складання відповідних звітних документів.

Зважаючи на те, що судом встановлено факт здавання грошових коштів, виданих з каси підприємства громадянину ОСОБА_1Г, до каси підприємства що було оформлено прибутковим касовим ордером (ф. №КО-1), а саме №3 від 12.02.2013 (№4 від 18.02.2014, №9 29.05.2013р.), та видатковим касовим ордером (ф. №КО-2), а саме №4 від 12.02.2013 (№4 від 18.02.2014, №7 29.05.2013р.), та залишок коштів здавався до банку, банк оформлював квитанцію на внесення готівки, то суд приходить до висновку, що відсутність підпису ОСОБА_2 не дозволяє не врахувати ці документи як докази оформлення видачі готівки з каси за умови доведеності факту такої видачі, а отже ТОВ Хумана Харків дотримано порядок ведення касових операцій.

Виходячи з вище вказаного суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення № від 20.11.2015 року; № від 20.11.2015 pоку № від 20.11.2015 року винесено Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з порушенням норм чинного законодавства України, а отже підлягають скасуванню.

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хумана Харків" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № від 20.11.2015 року; № від 20.11.2015 pоку № від 20.11.2015 року.

Стягнути з Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хумана Харків" сплачений судовий збір у сумі 5588 (п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят вісім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 23 вересня 2016 року.

Суддя Спірідонов М.О.