Справа № 2а-15197/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року м. Київ К/800/39995/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Кочан В.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2011р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про перерахунок пенсії,-
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог а.с. 24 - 26) про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо нарахування йому пенсії, виходячи з середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 календарних місяці перед звільненням та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 27.04.2011р.
Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2011р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013р., позовні вимоги задоволено.
З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та деяких інших осіб», в редакції Закону України від 04.04.2006р., пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.
Законом України від 28.12.2007р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в частині 3 слова «за останньою штатною посадою перед звільненням» виключено та доповнено словами «та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».
Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. зміни, внесені до частини 3 статті 43 зазначеного Закону, визнано неконституційними.
Згідно з п.п. 5. 6. 7 вказаного Рішення Конституційного Суду України положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.
Отже, після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 22.05.2008р. № 10-рп/2008, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 29 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяла частина 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та деяких інших осіб» в редакції Закону України № 3591-IV від 04.04.2006р., відповідно до якої пенсійне забезпечення військовослужбовців має здійснюватися виходячи з розміру грошового забезпечення, враховуючи, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, за останньою штатною посадою перед звільненням.
Під час розгляду справи по суті, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 05.11.2010р. №596 позивача звільнено з військової служби в запас на підставі пункту «б» частини 6 статті 26 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2010р. №280 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. (а.с. 11, 12)
В грудні 2010р. відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачу призначено пенсію за вислугу років, яку обчислено згідно статті 13 цього Закону в розмірі 65% грошового забезпечення.
Вважаючи, що розрахунок розміру грошового забезпечення для обрахунку пенсії здійснено без урахування грошового утримання за останній місяць служби зі всіма видами надбавок та премій у розмірі, визначеному статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та деяких інших осіб», 02.09.2011р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Черкаській області із заявою про здійснення перерахунку пенсії, виходячи з грошового забезпечення в сумі 3177,95 грн, до якого включити всі складові, отримані позивачем за останній місяць перед звільненням зі служби. (а.с. 6)
Листом ГУ ПФУ в Черкаській області від 14.09.2011р. №10152/03-01 позивачу повідомлено, що визначення складових грошового забезпечення для призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» проводиться відповідно до статті 43 цього Закону та пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», виходячи з розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за останні 24 календарні місяці, а тому оскільки позивачу пенсію обчислено відповідно до норм законодавства, то підстав для її перерахунку немає. (а.с. 7)
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що при призначенні позивачу пенсії відповідач повинен був керуватись частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та деяких інших осіб» в редакції Закону України №3591-IV від 04.04.2006р., якою передбачено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців має здійснюватися виходячи з розміру грошового забезпечення з врахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою перед звільненням.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.
Мотиви та доводи касаційної скарги є безпідставними і висновки судів не спростовують, оскільки після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 22.05.2008р. №10-рп/2008, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 29 розділу II Закону № 107-VI (тобто, на грудень 2010 року дату звільнення позивача зі служби), діяла редакція частини 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ в редакції Закону № 3591-IV від 04.04.2006р., відповідно до якої пенсійне забезпечення військовослужбовців має здійснюватися виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням. За таких обставин обчислення позивачу пенсії з грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за 24 останні календарні місяці перед звільненням не відповідало вимогам законодавства України, чинного на час призначення йому пенсії, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про задоволення позовних вимог.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.02.2015р. №21-552а14.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 244 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Посилання відповідача у касаційній скарзі на те, що норми частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та деяких інших осіб» не встановлює порядок обчислення пенсії, а пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 конкретизовано, як саме визначається розмір грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки виходячи із визначених в частині 4 статті 9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України, а Закон, який має вищу юридичну силу.
Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відхилити, а постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2011р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013р. у даній справі залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

В.М. Кочан

С.С. Пасічник