Справа № 804/1583/16
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2016 рокусправа № 804/1583/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 року у справі № 804/1583/16 за позовом фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична-особа підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 01.03.2016 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання позивача по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 119279,77 грн.;

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 01.03.2016 року №Ф-, якою встановлено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 65800, 95 грн.;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 01.03.2016 року № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не донарахованого єдиного внеску, яким встановлено штрафні санкції в розмірі 4414,14 грн. за виявлення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 01.03.2016 року. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 01.03.2016 року. Визнано протиправним та скасовано рішення № від 01.03.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року

За результатом проведеної перевірки податковим органом було встановлено порушення:

- п.177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в частині заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 118156,37 грн. у тому числі по періодам: 2013 рік 10077,62 грн.; 2014 рік 108078, 75 грн.;

- п.2 ст. 6, п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, в частині не донарахування сум єдиного соціального внеску за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року у розмірі 65800,95 грн., у тому числі по періодах: 2013 рік - 22481,95 грн.; 2014 рік - 43319,00 грн.

Не погодившись з висновками вказаного акту, Позивач подала на них заперечення.

Рішенням від 26.02.2016 року №6512/10/04-62/171-25, податковим органом вказані заперечення були задоволені частково та викладено висновок до акту перевірки ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, від 12.02.2016 року №231/171//НОМЕР_3 у наступній редакції:

- перевіркою пунктів №№2.2, 2.3, 2.5-2.8 плану перевірки порушень не встановлено.

- перевіркою пунктів №2.1, 2.4 плану перевірки встановлено порушення:

1. п.177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в частині заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 79519.85 грн. у тому числі по періодам: 2013 рік 10077,62 грн.; 2014 рік 69442.23 грн.;

2. п.2 ст. 6, п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, в частині не донарахування сум єдиного соціального внеску за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року у розмірі 65800,95 грн., у тому числі по періодах: 2013 рік - 22481,95 грн.; 2014 рік - 43319,00 грн.

На підставі вказаних висновків, податковим органом було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 01.03.2016 року № 000361703, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування з основним платежем 79519,85 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 39759,92 грн.;

- вимогу про сплату боргу від 01.03.2016 року №Ф-, якою визначена сума боргу 65800,95 грн.;

- рішення від 01.03.2016 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 4414,14 грн.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття зазначених рішень, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваних рішень податковий орган не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, що свідчить про необхідність їх скасування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Приписами п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України ( у редакції, яка діяла станом на оформлення господарських відносин) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

У відповідності до п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розрахунку обєкту оподаткування податком на доходи фізичних, необхідною умовою для віднесення понесених витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, до категорії валових витрат, є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення оскаржуваних рішень було виявлення податковим органом порушень Позивачем приписів чинного податкового законодавства, а саме:

- заниження суми валового доходу на суму відхилень заборгованості покупців перед ФОП ОСОБА_1 згідно даних попереднього акту планової перевірки та даних актів звірки, наданих Позивачем в ході проведення планової перевірки у розмірі 196495.61 грн. за 2014 рік;

- не було підтверджено оплату товарно-експедиторських послуг наданих ТОВ «Нова Пошта» на загальну суму 79342.25 грн., оскільки розрахункові квитанції, виписані ФОП ОСОБА_2 на оплату послуг щодо організації перевезення вантажів в підтвердження оплати товарно-експедиторських послуг, наданих ТОВ «Нова Пошта» не можуть бути враховані як такі, що підтверджують оплату цих послуг та стосуються господарської діяльності Позивача;

- завищення суми валових витрат перерахованих Позивачем за 2014 рік підприємству ТОВ «Кепітал Хауз» у розмірі 40319.02 грн., оскільки ТОВ «Кепітал Хауз» має обліковий стан 8 «До ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням» та з лютого 2014 року до податкового органу не звітує, що свідчить про здійснення ним діяльності направленої на надання податкової вигоди третім особам;

- завищення суми валових витрат та заниження суми чистого доходу, за рахунок відхилення між даними Декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік від 06.02.2015 року та даними книги обліку доходів та витрат;

- завищення суми валових витрат на суму 125000.00 грн., а саме суму сплачених грошових коштів ТОВ «Мармарис-Д», згідно акту предявлення векселів до сплати, емітентом яких являється ТОВ «ТОЛК», так як за вказаною операцією відсутні будь-які підтверджуючі документи щодо заборгованості за товари, послуги, акти звірки, видані та отримані векселя ТОВ «ТОЛК».

Наявність зазначених обставин, на думку податкового органу, належним чином обґрунтовує нарахування податкових зобовязань та штрафних санкцій.

Однак, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши спірні правовідносини на відповідність приписам чинного законодавства, суд апеляційної інстанції не погоджується з зазначеними висновками з огляду на наступні обставини.

Як свідчать встановлені обставини справи, висновки стосовно заниження суми валового доходу у розмірі 196495.61 грн. за 2014 рік, засновані податковим органом на підставі заборгованості покупців перед Позивачем станом на 01.01.2013 рік згідно даних попереднього акту перевірки та згідно актів звірки з цими покупцями за той же період часу.

Однак, як було встановлено судом першої інстанції та Відповідачем не заперечується, належність даних стосовно обґрунтованості зазначеної суми податковим органом не перевірялась, що в свою чергу свідчить про їх непідвтрдженість.

Окрім того, вказана заборгованість виникла за період, який не був предметом перевірки в 2016 році.

Отже, в даному випадку, податковим органом не було належним чином обґрунтовано наявність заниження суми валового доходу у розмірі 196495.61 грн.

Що стосується непідтвердження оплати товарно-експедиторських послуг наданих ТОВ «Нова Пошта» на загальну суму 79342.25 грн., то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції, з метою здійснення належної господарської діяльності по оптовій торгівлі текстильними товарами, одягом та взуттям, Позивач користується транспортними послугами ТОВ «Нова Пошта», що зокрема підтверджується наданими товарно-транспортними накладними ТОВ Нова пошта по поставці товару від продавця ФОП ОСОБА_3 на адресу контрагентів покупців та квитанції про оплату транспортно-експедиційних послуг.

При цьому, відповідно до довідки ТОВ «Нова Пошта» від 01.04.2016 року, між ТОВ Нова Пошта та ФОП ОСОБА_2 наявні господарські відносини, з надання допоміжної діяльності у сфері транспорту, що підтверджуються договорами, а саме:

- ліцензійний договір № 82Л про надання прав на використання торгівельної марки від 01.06.2014 року, відповідно до якого ТОВ Нова Пошта (ліцензіар) надає ОСОБА_4 (ліцензіат) на термін дії договору за плату невиключну ліцензію на право використання Торгівельної марки для здійснення діяльності Ліцензіатом від свого власного імені та за свій власний рахунок. Ліцензіату надається право на використання Торгівельної марки виключно на території України;

- договір № 82Ф про надання послуг від 01.06.2014 року, відповідно до якого ТОВ Нова Пошта (виконавець) приймає на себе зобовязання з надання ОСОБА_4 (замовник) консультаційних та маркетингових послуг, повязаних зі здійсненням Замовникові діяльності із зберігання, відправлення та доставки вантажів, товарів, інших предметів та іншої господарської діяльності Замовника;

- договір № 82Н про надання послуг від 01.06.2014 року, відповідно до якого ТОВ Нова Пошта (замовник) доручає, а ФОП ОСОБА_4 (виконавець) приймає на себе зобовязання з надання Замовникові послуг, повязаних із прийманням, зберігання, відправленням та доставкою вантажів, товарів та інших предметів.

Так, згідно довідки ТОВ Нова Пошта від 01.04.2016 року, у місті Дніпропетровську забезпечення надання послуг кінцевим споживачам (вантажовідправникам та вантажоотримувачам) за разовими договорами перевезення, які укладаються шляхом оформлення експрес накладної, у тому числі ФОП ОСОБА_1, здійснюється через фізичних осіб-підприємців, у тому числі через ФОП ОСОБА_4

Отже, ФОП ОСОБА_4 отримував винагороду від ФОП ОСОБА_1 за організацію перевезень вантажів компанією ТОВ Нова Пошта про що видавав відповідні розрахункові документи та складав експрес-накладні про перевезення вантажу під торговою маркою ТОВ Нова Пошта., що в свою чергу свідчить про належність формування суми витрат у розмірі 79342,25 грн. на підставі виданих ним документів.

Що стосується завищення суми валових витрат перерахованих Позивачем ТОВ «Кепітал Хауз» за 2014 рік у розмірі 40319.02 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як свідчать встановлені обставини справи, між ПП БАГВАМ (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) 21.10.13 р. було укладено Договір поставки № 1.

На виконання умов цього договору ПП БАГВАМ (Постачальник) поставило, а ФОП ОСОБА_1 (Покупець) прийняла товари на загальну суму 112275,48 грн. (накладна № 528 від 21.10.2013 р.).

За отримані від ПП БАГВАМ товари ФОП ОСОБА_1 здійснила часткову оплату безготівковими грошовими коштами у розмірі 81493,72 грн. (січень 2014 р.), у звязку з чим, у ФОП ОСОБА_1 перед ПП БАГВАМ виникла заборгованість в розмірі 30781,76 за поставлений товар.

08.11.2013 року ПП БАГВАМ (Цедент) уклало з ТОВ КЕПІТАЛ ХАУЗ (Цесіонарій) Договір про відступлення права вимоги № б/н, згідно якого ПП БАГВАМ (Цедент) відступає ТОВ КЕПІТАЛ ХАУЗ (Цесіонарій) право вимоги по оплаті за продукцію, яке виникло на підставі Договору поставки № 1 укладеного 21.10.13 р. між ПП БАГВАМ та ФОП ОСОБА_1 (Боржник), в обсягах та на умовах встановлених основним договором.

Згідно п. 1.2. цього договору ТОВ КЕПІТАЛ ХАУЗ (Цесіонарій) набуває право вимагати від ФОП ОСОБА_1 (Боржник) належного виконання своїх зобов'язань, за основним договором (погашення заборгованості в розмірі 30781,76 грн.).

На виконання умов Договору про відступлення права вимоги № б/н від 08.11.2013 р. ФОП ОСОБА_1 п/д № 456 від 26.05.14 р. здійснила погашення боргу в розмірі 30781,76 грн. на рахунок ТОВ КЕПІТАЛ ХАУЗ.

В подальшому , між ТОВ ПТР-РЕСУРС (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) 18.06.13 р. було укладено Договір поставки № 1.

На виконання умов цього договору ТОВ ПТР-РЕСУРС (Постачальник) поставило, а ФОП ОСОБА_1 (Покупець) прийняло товар на загальну суму 17601,06 грн. (накладна № 810 від 18.06.2013 р.).

За отримані від ТОВ ПТР-РЕСУРС товари ФОП ОСОБА_1 оплату не здійснювала.

Таким чином, у ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ ПТР-РЕСУРС виникла заборгованість за поставлений товар в розмірі 17601,06 грн.

ТОВ ПТР-РЕСУРС (Цедент) уклало з ТОВ КЕПІТАЛ ХАУЗ (Цесіонарій) Договір про відступлення права вимоги № б/н від 05.11.2013 р.

Згідно п. 1.1. цього договору ТОВ ПТР-РЕСУРС (Цедент) відступає ТОВ КЕПІТАЛ ХАУЗ (Цесіонарій) право вимоги по оплаті за продукцію, яке виникло на підставі Договору поставки №1 укладеного 18.06.13 р. між ТОВ ПТР-РЕСУРС (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Боржник), в обсягах та на умовах встановлених основним договором (погашення боргу в розмірі 17601,06 грн., який був сплачений п/д №455 від 26.05.14р.).

Весь товар, який був отриманий від постачальників був у подальшому реалізований позивачем підприємствам-покупцям, що підтверджується видатковими накладними.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що що податкове законодавство України не ставить право платника податку на оформлення валових витрат в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, тощо.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, або припустився інших порушень при здійсненні господарської діяльності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо виконання господарської операції та має всі документальні підтвердження щодо розміру своїх витрат.

Отже, при розрахунку податку на доходи фізичних осіб Позивачем вірно включено витрати у розмірі 40319,02 грн.

Щодо завищення суми валових витрат у розмірі 5203.48 грн. за 2014 рік, за рахунок відхилення між даними Декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік від 06.02.2015 року та даними книги обліку доходів та витрат, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 в декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік від 06.02.2015 рік № було задекларовано суму чистого доходу в розмірі 14875.80 грн.

В свою чергу, як свідчать дані Книги доходів та витрат за 2014 рік, сума чистого доходу була визначена у розмірі 14875.80 грн.

Отже, дані Книги доходів та витрат за 2014 рік та декларації Позивача про майновий стан за 2014 рік в частині розміру чистого доходу є ідентичними, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість доводів податкового органу стосовно її завищення у розмірі 5203.48 грн.

Що стосується завищення суми валових витрат на суму 125000.00 грн., а саме суму сплачених грошових коштів ТОВ «Мармарис-Д», то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як свідчать встановлені обставини справи, Між ТОВ ТОЛК (Продавець) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу № 1 від 05.07.2013 року, відповідно до якого, Продавець в порядку та на умовах визначених цим договором передає у власність Покупцю товари, перелік яких визначено у Специфікації, а Покупець приймає товари та оплачує їх в порядку та на умовах, що визначені цим договором.

При цьому, пунктом 2.3.2. (в редакції згідно з Додатковою угодою № 1 від 26.05.2014 p.) передбачено проведення розрахунків за поставлений товар шляхом передачі векселів.

На виконання умов цього Договору ТОВ ТОЛК (Продавець) передав у власність ФОП ОСОБА_1 (Покупець) товар на загальну суму 456810,48 грн. згідно накладних №108 від 05.07.13, №306 від 15.07.13, №663 від 25.07.13, №165 від 07.08.13, №763 від 28.08.13, №334 від 11.09.13. №788 від 26.09.13.

ФОП ОСОБА_1 емітувала та передала ТОВ ТОЛК в якості розрахунку за поставлений по Договору купівлі-продажу № 1 від 05.07.2013 р. товар, векселі серії АА №2582006 від 02.06.2014 року та серії АА №2582497 від 02.09.2014 року.

Передача векселів оформлена Актом приймання-передачі векселя від 02.06.2014р. та 02.09.2014р.

13.06.2014 року та 03.09.2014 року до ФОП ОСОБА_1 звернулосья ТОВ МАРМАРИС-Д та пред'явило вищенаведені векселі до платежу. Пред'явлення векселів до платежу здійснено на підставі Актів предявлення до оплати векселя від 13.06.2014 р. та від 03.09.2014 р.

На виконання вексельних зобов'язань ФОП ОСОБА_1, у відповідності до вимог діючого законодавства, здійснила оплату за предявленими векселями згідно платіжних доручень від 03.09.2014 року №488 та від 13.06.2014 року №462.

Тобто, формування витрат у розмірі 125000.00 грн. за результатом сплати грошових зобовязань по вказаним векселям відповідає приписами чинного законодавства

Отже, аналізуючи встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно необґрунтованості прийняття податкового повідомлення-рішення від 01.03.2016 року № 000361703, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно обґрунтованості скасування рішення від 01.03.2016 року №1 та вимоги про сплату боргу від 01.03.2016 року №Ф-, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 чт.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Приписами ч.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначено, що ставка єдиного внеску для вказаної категорії платників складає 34,7% від бази оподаткування, визначеної статтею 7 Закону №2464-VI.

Згідно з п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Отже, обєктом нарахування єдиного соціального внеску зокрема для фізичних осіб-підприємців є сума прибутку, отримана від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та за несвоєчасне нарахування якої контролюючим органом можуть бути застосовані штрафні санкції.

В даному випадку, як свідчать встановлені обставини справи, підставою для формування вимоги про сплату боргу від 01.03.2016 року №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 01.03.2016 №, були висновки податкового органу стосовно заниження Позивачем суми валового доходу та завищення валових витрат.

Між тим, як було встановлено судом першої інстанції, висновки податкового органу стосовно заниження Позивачем валових витрат за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року є хибними та не ґрунтуються на реальних обставинах справи, що в свою чергу свідчить про відсутність належних підстав для донарахування за вказані періоди єдиного соціального внеску та штрафних санкцій за його несвоєчасну сплату.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та приписів чинного законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 року є обґрунтованою та законною, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 року у справі № 804/1583/16 - залишити без змін. .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко