Справа № 812/2336/14
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Матвєєва В.В.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року справа №812/2336/14

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луганської митниці Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року по справі № 812/2336/14 (головуючий І інстанції Матвєєва В.В.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» до Луганської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови від прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Луганської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №702020001/2013/000712/2 від 02.10.2013 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №702020001/2013/00152.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року позов задоволено, внаслідок чого, визнано незаконними та скасовані рішення про коригування митної вартості товарів №702020001/2013/000712/2 від 02.10.2013 року, картки відмови від прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №702020001/2013/00152.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято спірні рішення, оскільки позивачем під час митного оформлення на вимогу митного органу не було надано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару. Відповідач зазначив, що при розгляді наданого пакету документів та керуючись положеннями ч.З ст.53 та ч.5 ст.54 МКУ, враховуючи спрацювання профілю ризику системою АСАУР 105-2 обов'язкова (можливе заниження митної вартості, здійснити порівняння з ідентичними та подібними товарами), було встановлено, що надані для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності, а саме умови оплати відповідно до п.4 контракту від 07.11.2012 №0108/1442 не відповідають п.8 специфікації від 01.07.2013 №11 до контракту від 07.11.2012 №0108/1442; не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме наявність розбіжностей в умовах оплати за поставлений товар не дає змоги встановити які саме платежі були здійснені платіжними дорученнями наданими до декларування. Відповідач також зазначив, що рішення містить в собі посилання на джерело, що стало основою для коригування (МД від 07.05.2013 року №700140000/2013/008703 та МД від 21.09.2013 року №100260000/2013/111832.

Позивачем на адресу Донецького апеляційного адміністративного суду надіслано клопотання про розгляд адміністративної справи без участі представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що між позивачем та Компанією «Азія Минерале Лімітед», Гонконг було укладено зовнішньоекономічний контракт № 0108/1442 від 07.11.2012р., в межах якого позивачем на митну територію України було ввезено вантаж - феросілікомарганець ФСМн17.

Згідно цього контракту поставка товару здійснюється на умовах DАР ст. Комунарськ.

За правилами ІНКОТЕРМС 2010 при поставці товару на умовах DАР продавець зобов'язаний забезпечити перевезення товару до погодженого сторонами місця, не розвантажуючи товар з транспортного засобу у такому місці. При цьому продавець зобов'язаний поставити товар шляхом надання його в розпорядження покупця на прибулому транспортному засобі, готовому до розвантаження в узгодженому пункті, якщо такий є в пойменованому місці призначення в узгоджену дату або період. В даному випадку - це станція Комунарськ. Продавець несе всі витрати та ризики, пов'язані з доставкою товару до цього місця на імпорт.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем було подано до митного органу вантажно-митну декларацію (ВМД) № 702020001/2013/009776 від 01.10.2013р.,в якій заявлено митну вартість товарів за ціною контракту: феросілікомарганець ФСМн17- 1 180,93 долл. США/тн .

На підтвердження митної вартості позивач надав відповідачу пакет документів, а саме: залізничні накладні внутрішнього сполучення; коносамент; платіжні документи, що підтверджують вартість товару; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; перед платні рахунки, які підтверджують заявлену митну вартість; рахунки-фактура (інвойси); зовнішньоекономічний контракт з додатками; сертифікати походження товару; сертифікати якості; лист постачальника про неможливість надання документів.

Відповідачем складено картку відмови від прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №702020001/2013/00152.

Позивачеві було запропоновано подання додаткових документів, а саме: - якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - договір (угоду) із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; - платіжні документи, що підтверджують вартість товару. - копію митної декларації країни відправлення з перекладом.

За власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи, які пояснюють виникли розбіжності.

Листом від 02.10.2013 №0109/Т-250 позивач надав копії декларацій країни відправлення від 02.08.2013 №6767136 та від 01.08.2013 №6750408 без перекладу.

Внаслідок неподання позивачем всіх документів згідно з переліком та у зв'язку з неподанням відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, в застосуванні заявленого декларантом методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, було відмовлено.

Враховуючи неможливість застосування попередніх методів, зазначених у ст.58-63 МКУ, а також виявлення митним органом заявлених неповних відомостей про митну вартість товарів, відповідачем прийнято рішення від 02.10.2013р. №702020001/2013/000712/2 про коригування митної вартості оцінюваного товару згідно ст.64 МКУ за резервним методом на підставі МД від 07.05.2013 №700140000/2013/008703, від 21.09.2013 №100260000/2013/111832 із розрахунку 1,44 дол. США/кг.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України за явлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, подані на підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені Митним кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, при розгляді наданого позивачем пакету документів, враховуючи спрацювання профілю ризику системою АСАУР 105-2 (автоматизована систем і аналізу та управління ризиками), митним органом було встановлено, що надані для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності, а саме умови оплати відповідно до п.4 контракту від 07.11.2012 №0108/1442 не відповідають п.8 специфікації від 01.07.2013 №11 до контракту від 07.11.2012 №0108/1442; - документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: наявність розбіжностей в умовах оплати за поставлений товар не дає змоги встановити які саме платежі були здійснені платіжними дорученнями, наданими до декларування.

У п. 4 зовнішньо економічного контракту № 0108/1442 від 07.11.2012р. визначено умови оплати, а ціна товару визначена у п. 2 контракту згідно якого ціни на товар визначаються у доларах США увідповідних додатках до контракту.

Відповідно до п.7 специфікації №11 від 01.07.13р. (додаток до контракту) ціна товару становить - 1180,93 доларів США за 1 метричну тону.

При укладанні специфікації №11 від 01.07.13р. сторони у п.8 змінили умови передплати, що відповідає умовам п.10.5 контракту.

Тобто, надані позивачем для митного оформлення документи містять в собі чіткі відомості щодо ціни товару у розмірі 1180,93 доларів США за 1 метричну тону.

При декларуванні товару позивач надав митному органу Інвойс (Balance invoice №AMK SPEC.11/04 від 28.08.2013 року), який містить посилання на специфікацію №11 від 01.07.2013 року до контракту. Позивачем надано до митного органу платіжні доручення про оплату товару (платіжні доручення в іноземній валюті №765 від 20.09.2013 року, виписку банку про рух коштів - 2 шт., платіжне доручення в іноземній валюті №470 від 05.07.2013 року, які також підтверджують заявлену позивачем митну вартість товару-1180,93 доларів США за 1 метричну тону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що позивачем у повній мірі доведено, що ціна товару феросілікомарганець ФСМн17 складає 1 180,93 долл. США/тн., розбіжностей зазначені документи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем був наданий повний пакет документів, які підтверджують митну вартість товару на рівні 1180,93 доларів США за 1 метричну тону, а саме: зовнішньоекономічний контракт від 07.11.2012 року №01081442 укладений між позивачем(покупець) та компанією «АзіяМинералс Лимитед» Гонконг (продавець); додаток до контракту №1а від 07.11.2012 року яким встановлено схему формування ціни товару; специфікацію №11 від 07.01.20912 року у якій зазначено ціну товару на рівні 1180,93 дол. США за 1 тону; платіжні доручення від 05.07.13, від 20.09.13 та банківськи виписки по рахункам позивача, транспортні накладні; виписку біржового коритування відповідно до якого ціна товару феросілікомарганець ФСМн17 складає 1 180,93 долл. США/тн.. Позивачем також було надано заключення ДП «Укрпрпомзовнішекспертизи» від 02.09.2013 №3866 відповідно до якого вартість феросілікомарганець ФСМн17 також складає 1 180,93 долл. США/тн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що в спірних правовідносинах, позивачем для митного оформлення було надано всі документи, передбачені ч. 2 ст.53 Митного кодексу України, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а тому правомірно задоволено позов.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи, що під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем під час митного оформлення було надано всі документи, передбачені ч. 2 ст.53 Митного кодексу України, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення за ціною договору, та необґрунтованість висновку митного органу щодо наявності розбіжностей в поданих документах , доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийняті до уваги.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луганської митниці Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року по справі № 812/2336/14 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року по справі № 812/2336/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А.Блохін

М.Г. Сухарьок