Справа № 825/2291/15-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" вересня 2016 р. м. Київ К/800/42866/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Чернігівській області

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року

у справі № 825/2291/15-а

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові

до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області

про визнання протиправними дій та скасування вимоги,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові (далі - УПФУ) звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області (далі - Інспекція), в якому просило:

- визнати неправомірними дії державного фінансового інспектора Інспекції Герасименко А.М., щодо пред'явлення УПФУ вимоги від 10 липня 2015 року;

- скасувати вимогу державного фінансового інспектора Інспекції Герасименко А.М. від 10 липня 2015 року б/н про надання документів.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов задоволено, визнано протиправними дії та скасовано спірну вимогу.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано касаційну скаргу, в якій він посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що державний фінансовий інспектор діяв на підставі та у межах повноважень, визначених законом та мав право на витребування у позивача інформації, необхідної для виконання покладених на Інспекцію повноважень. Суд апеляційної інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про психіатричну допомогу», оскільки Інспекцією не вимагалось надання інформації про стан психічного здоров'я пенсіонера.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, позивач не погоджується з касаційною скаргою, тому просить залишити її без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що в ході проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», для підтвердження достовірності та правомірності виплат вказаним закладом єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виникла необхідність проведення зустрічної звірки в УПФУ за період з 01 квітня 2012 року по 01 червня 2015 року.

Для отримання інформації щодо наявності статусу інвалідів у працівників Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», Інспекцією на адресу УПФУ направлено лист про надання інформації від 18 червня 2015 року № 25-04-18-14/3860.

Листом від 26 червня 2015 року № 15339/05 УПФУ відмовлено Інспекції в наданні запитуваної інформації, посилаючись на те, що остання є конфіденційною та відповідно до функціональних повноважень визначених ст.ст. 61, 64 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» УПФУ та його органам заборонено надавати відомості персонального характеру по громадянам та іншим особам. Надання інформації в сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування допускається лише за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

На підставі направлення від 07 липня 2015 року № 450, виданого начальником Інспекції, державним фінансовим інспектором відділу інспектування у соціальній сфері та культури Інспекції Герасименко А.М., з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу та якості операцій і розрахунків, проводилась зустрічна звірка в УПФУ за період з 01 квітня 2012 року по 01 червня 2015 року.

Інспектор відділу інспектування у соціальній сфері та культури Інспекції Герасименко А.М., під час проведення зустрічної звірки, неодноразово в усній формі зверталась до начальника УПФУ як до посадової особи позивача з метою отримання документів, які підтверджують (або спростовують) наявність статусу інваліда працівників Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», що є обов'язковим для підтвердження достовірності та правомірності виплат даним закладом єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. У наданні документів на усне звернення було відмовлено, що не заперечувалось представником позивача в суді першої інстанції.

У зв'язку з ненаданням УПФУ запитуваної інформації, державним фінансовим інспектором Герасименко А.М. оформлено вимогу про надання документів від 10 липня 2015 року на підставі п. 11, ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», в якій начальнику УПФУ пропонується надати:

- документи, які підтверджують (або спростовують) наявність статусу інваліда працівників Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» згідно з переліком, що додається;

- в разі наявності у працівника Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» статусу інвалідності, документи, які інформують про групу та термін дії інвалідності.

В подальшому, відповідачем без врахування запитуваних документів складено довідку зустрічної звірки від 10 липня 2015 року № 04-21/36, один примірник якої надано позивачу 14 липня 2015 року.

Позивач, вважаючи такі дії державного фінансового інспектора та вимогу незаконними, звернуся до суду з даним позовом про визнання протиправними дій та скасування вимоги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має право одержувати від державних органів інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань. А також з того, що вимога державного фінансового інспектора Інспекції Герасименко А.М. від 10 липня 2015 року б/н про надання документів не є вимогою щодо усунення виявлених порушень законодавства, яка пред'являється керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», а є по своїй суті листом запитом про надання відповідної інформації.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачем порушено норми Законів України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», «Про психіатричну допомогу», відтак дії по пред'явленню вимоги як і сама вимога є протиправними.

Суд касаційної інстанції не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 6, 11, 12 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право:

одержувати від службових і матеріально відповідальних осіб об'єктів, що контролюються, письмові пояснення з питань, які виникають у ході здійснення державного фінансового контролю;

одержувати від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, інших юридичних осіб та їх посадових осіб, фізичних осіб - підприємців інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань;

проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється.

Ч. 17 ст. 11 вказаного закону передбачено, що зустрічні звірки, які проводяться органами державного фінансового контролю, не є контрольними заходами і проводяться у разі виникнення потреби у їх проведенні на підставі направлення, виписаного керівником органу державного фінансового контролю.

З наведених норм закону слідує висновок, що органи державного фінансового контролю, а відтак і їх посадові особи наділені повноваженнями одержувати від фізичних осіб - підприємців пояснення, інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених завдань, в тому числі і для проведення перевірки підконтрольної організації. Крім того, проведення органом державного фінансового контролю зустрічної звірки відповідає нормам цитованого закону.

За таких обставин, дії державного фінансового інспектора Інспекції Герасименко А.М., щодо витребування в УПФУ інформації, необхідної для ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» з метою підтвердження достовірності та правомірності виплат вказаним закладом єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, узгоджуються з нормами законодавства, що регулює спірні правовідносини та є правомірними.

Щодо позовних вимог про скасування вимоги державного фінансового інспектора Інспекції Герасименко А.М. від 10 липня 2015 року б/н про надання документів слід зазначити наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, спірна вимога органу державного фінансового контролю складена на підставі п. 11 ст. 10 закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та за своєю суттю є листом запитом на надання відповідної інформації.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, тобто в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача та їх порушує.

Як зазначав в своїх численних рішення Верховний Суд України (постанови від 15 квітня 2014 року № 21-63а14, 20 січня 2015 року у справі № 21-603а14, 27 січня 2015 року у справі № 21-436а14, 21 квітня 2015 року у справі № 21-96а15), в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Зі змісту спірної вимоги відповідача від 10 липня 2015 року б/н про надання документів вбачається, що остання по суті є листом, в якому позивачу пропонується надати інформацію. Такий лист не порушує і не може порушувати безпосередньо прав чи обов'язків позивача, будь-яким іншим чином зачіпати його інтереси. Відтак, в разі відсутності порушеного права у особи не виникає і права на його судових захист, наслідком чого є відмова в задоволенні позову.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції скасував його законне та обґрунтоване рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Отже, касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції скасуванню з залишенням в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Чернігівській області задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року скасувати та залишити в силі постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: