Справа № 821/551/16
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/551/16

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року по справі за адміністративним позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного акціонерного товариства "Каланчацький комбінат хлібопродуктів" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі Фонд) звернулось до суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства "Каланчацький комбінат хлібопродуктів" (далі ПрАТ) про стягнення з відповідача на свою користь адміністративно-господарських санкцій у сумі 41714,37 грн., пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у сумі 204,40 грн..

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у задоволення позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів сума коштів адміністративно-господарських санкцій, яку необхідно було сплатити позивачу за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів в 2015 році становила 41714,37 грн..

Несплата ПрАТ адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення встановлених термінів сплати вказаних санкцій і стало підставою для звернення Фонду до суду.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем виконані всі обов'язки, покладені на нього ст.18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", а тому відповідно відсутні правові підстави для нарахування адміністративно-господарських санкцій та стягнення пені

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі Закон) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що в 2015 середньооблікова кількість штатних працівників ПрАТ складала 167 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність - 6 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 7 осіб. Наведені показники підтверджуються поданим ПрАТ відділенню Фонду звітом форми № 10-ПІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.19 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 Закону.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Таким чином, наведеною нормою визначено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування здійснюється двома шляхами: безпосереднє звернення інваліда до підприємства (роботодавця) або звернення інваліда до державної служби зайнятості (з подальшим його направленням на підприємство, на якому є відповідні вакансії).

При цьому, ч.3 ст.18 Закону чітко визначені обов'язки підприємства, що використовує найману працю: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для працевлаштування інвалідів; звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Так, судом встановлено, що відповідач протягом 2015 року щомісячно за формою № 3-ПН звітував до територіального органу Державної служби зайнятості України про наявність вакантних місць для працевлаштування інвалідів.

З метою працевлаштування інвалідів підприємство в 2015 році зверталось до Каланчацького районного центру зайнятості, управління соціального захисту населення Каланчацької райдержадміністрації, селищного голови Мирненської селищної ради.

Крім того, судом встановлено, що згідно інформації Каланчацького районного центру зайнятості у 2015 році громадянам, які мали інвалідність та проживали по даному населеному пункту, направлення на заявлені вакансії не видавались, враховуючи рекомендації МСЕК та відсутність спеціалістів відповідно до заявлених вакансій.

Також, селищний голова Мирненської селищної ради повідомив, що протягом 2015 року до селищної ради інваліди з питань працевлаштування не звертались.

Враховуючи вищенаведене, а також приймаючи до уваги, що відповідачем виконано всі вимоги, передбачені Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" стосовно створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, тобто вжито усіх залежних від нього заходів з метою дотримання визначених законом нормативів, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ПрАТ адміністративно-господарських санкцій відсутні.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обов'язок підприємства по створенню робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для їх працевлаштування.

Тому, враховуючи все наведене, колегія суддів надходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому що всі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва О.А. Шевчук