Справа № 591/3574/16-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р.Справа № 591/3574/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання Дудки О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 28.07.2016р. по справі № 591/3574/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради

про визнання дій протиправними та стягнення сум,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішнього переміщення особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг протиправними; стягнути з відповідача на його користь щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 21 листопада 2015 року по 14 лютого 2016 року у сумі 2 489,43 грн.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 28 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Зарічанського районного суду м. Сум від 28 липня 2016 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Конситуції України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», КАС України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території, що підтверджується довідкою Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 16 жовтня 2014 року № (а.с. 5 зворот).

Згідно з вищевказаної довідки та копії паспорта позивача, ОСОБА_1 перемістився з тимчасово окупованої території та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4-5 зворот).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на призначення (продовження) адресної допомоги виникло з моменту його звернення з заявою до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради у встановленому законом порядку, тобто з 15 лютого 2016 року, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст. 4 Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Постановою КМ України №505 від 01 жовтня 2014 року затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання в тому числі на житлово-комунальні послуги (в подальшому - Положення), яким визначено сам механізм надання такої допомоги.

Відповідно до п. 2 Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що для призначення грошової допомоги на наступні шість місяців уповноважений представник сім'ї подає відповідну заяву та повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги та подає відповідні документи

16 жовтня 2014 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Департаменту соціального захисту з заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та рішенням від 21 жовтня 2014 року призначено виплату допомоги на період з 16 жовтня 2014 року по 15 квітня 2015 року, що підтверджується матеріалами особової справи позивача (а.с. 24-25).

21 травня 2015 року позивач вдруге звертався до Департаменту з заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та рішенням від 26 травня 2015 року йому призначено виплату допомоги на період з 21 травня 2015 року по 20 листопада 2015 року (а.с.26-27).

15 лютого 2016 року втретє позивач звернувся до Департаменту з заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та рішенням від 18 лютого 2016 року позивачу призначено виплату допомоги на період з 15 лютого 2016 року по 14 серпня 2016 року, що підтверджується матеріалами особової справи ОСОБА_1 (а.с.28-29).

Судовим розглядом встановлено, що щомісячна адресна допомога особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, призначалась ОСОБА_1 відповідно до його заяв з дати звернення та відповідно до п. 3 Порядку.

Таким чином, судовим розглядом встановлено той факт, що позивач був обізнаний, що для продовження виплати допомоги необхідно писати письмову заяву через шість місяців після останнього призначення допомоги, оскільки матеріалами його особової справи підтверджується, що такі заяви він писав власноручно.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно в період часу з 24 вересня 2015 року по 20 листопада 2015 року знаходився на лікуванні в КЗ «Сумська міська клінічна лікарня №1» у стаціонарі (а.с.9).

Проте у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що після 20 листопада 2015 року він був позбавлений можливості звернутися до Департаменту і написати письмову заяву, або направити до Департаменту уповноваженого представника сім'ї.

Також, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач звертався до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради за продовженням допомоги в період з 20 листопада 2015 року по 14 лютого 2016 р.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1, оскількиправо позивача на призначення (продовження) адресної допомоги виникло з моменту його звернення з заявою до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради у встановленому законом порядку, саме з 15 лютого 2016 року.

Згідно положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду Зарічанського районного суду м. Сум від 28 липня 2016 року - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 28.07.2016р. по справі № 591/3574/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Курило Л.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 26.09.2016 р.