Справа № 346/3803/14-а,2-а/346/40/16
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року Справа № 876/5676/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Старунського Д.М., Рибачука А.І.,

при секретарі судового засідання Бадівській О.О.

за участі представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Верхньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», третя особа М`якущак ОСОБА_4 про зобовязання створення комісії та внесення змін до рішення і додатку до нього в частині зміни нумерації будинку,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до Виконавчого комітету Верхньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», третя особа М`якущак ОСОБА_4 в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила зобовязати Виконавчий комітет Верхньовербізької сільської ради створити комісію щодо перевірки правильності встановлення нумерації її будинку і за наслідками роботи комісії внести зміни до рішення Виконавчого комітету Верхньовербізької сільської ради та додатку №1 до нього змінити нумерацію її будинку з №23 на №21.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на неї, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задоволити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт по справі зазначає, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального права.

Також, апелянт по справі зазначив, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», утворення комісії належить до компетенції сільської ради, а облік обєктів нерухомого майна належить до повноважень сільської ради в галузі житлово-комунального господарства п.10 ч.17 ст.30 Глава 2 зазначеного Закону України, «Повноваження виконавчих органів сільських рад».

Заслухавши суддю доповідача, проаналізувавши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 22 березня 1990 року Виконавчим комітетом Верхньовербізької сільської ради народних депутатів було прийнято Рішення №10 «Про оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки». Згідно із додатком №1 до даного рішення зазначалось, що будинок ОСОБА_3 знаходиться по вулиці Коцюбинського за №23.

В 2003 році позивач по справі оформила право власності на ? частину будинку по вулиці Коцюбинського, №23, про що їй було видано відповідне свідоцтво.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання утворення і ліквідація постійних та інших комісій ради, затвердження та зміна їх складу, обрання голів комісій

Відповідно ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, так як позовна вимога про зобовязання відповідача створити комісію не може бути задоволена тому, що дане питання належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету ОСОБА_6 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, адміністративний суд в даному випадку не може втручатись в діяльність колегіального органу Верхньовербізької сільської ради і зобовязувати її створювати комісію. При цьому, відповідно п.2 ч.4 ст.105 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може містити вимоги про зобовязання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, однак, колегія суддів вважає зазначити, що в даній справі така вимога не може застосуватись, так як у відповідача Верхньовербізької сільської ради є право на прийняття рішення, щодо створення комісії, а не обовязок.

Також, колегія суддів вважає зазначити, що в матеріалах справи відсутні обгрунтування позивача, які саме її права були порушені відповідачами.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.196, ч.1 п.1 ст.199, ч.1 ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2016 року по справі №346/3803/14-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя Д.М. Старунський

Суддя А.І. Рибачук

Повний текст ухвали виготовлено 23 вересня 2016 року.