Справа № 826/23657/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Мацедонської В.Е., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 червня 2016 р. адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Біг Фудз» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біг Фудз» (надалі за текстом - «ТОВ «Біг Фудз») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення № від 22.05.2015 р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 2 834 394 грн. та податкового повідомлення-рішення № від 22.05.2016 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 3 783 071 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 червня 2016 р. адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі за текстом - «ДПІ у Печерському районі»), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 31.03.2015 р. по 21.04.2015 р. посадовцями ДПІ у Печерському районі проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Біг Фудз» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 09.01.2013 р. по 31.12.2014 р., валютного та іншого законодавства за період з 09.01.2013 р. по 31.12.2014 р.

Результати перевірки оформлено актом № 314/26-55-22-07/38544792 від 28.04.2015 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 135, 138, 139, 185, 198, 200, 201 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України»), внаслідок чого занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету, на 2 522 047 грн. та занижено податок на додану вартість на 1 889 596 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до наданих бухгалтерських документів станом на 31.12.2014 р. ТОВ «Біг Фудз» по рахунку « 63» обліковується кредиторська заборгованість перед ТОВ «Універсалгруптрейд» за поставлений товар у розмірі 4 431 626 грн.

Водночас, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Універсалгруптрейд» припинено 19.05.2014 р. у зв'язку з банкрутством.

В силу положень ПК України зазначена заборгованість є безнадійною, однак позивач не включив її до складу інших доходів.

Згідно первинних документів позивач придбавав рекламну продукцію (велком карти, єврофлаєри, конверти, плакати А-1, меню А-5 англійською мовою, меню А-5, листівки), миючі засоби, пакети для сміття, одноразовий посуд, держателі для салатів, картонні коробки, куртки, мотоциклетні шоломи, а також послуги з обслуговування обладнання у підприємств, які не є виробниками чи імпортерами реалізованої продукції.

Усього по взаємовідносинам з ТОВ «Універсалгруптрейд», ТОВ «Старксервіс», ТОВ «Альтис Тейд», ТОВ «Рейнарз ЛТД», ТОВ «Голден Люкс», ТОВ «Асторг Центр», ТОВ «Пак плюс 2012» позивачем віднесено 9 237 301 грн. до складу витрат та 1 889 596 грн. до складу податкового кредиту.

Разом з тим, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2014 р. установлено, що протягом 2012-2014 років на рахунки ТОВ «Старксервіс» перераховувались кошти, в якості оплати за виконані роботи та поставлені товари, однак фактично підприємницька діяльність товариством не здійснювалась.

Із акту ДПІ у Печерському районі № 905/26-55-22-08/38544792 від 01.10.2014 р. вбачається, що згідно пояснень директора та засновника ТОВ «Альтис Трейд» ОСОБА_1 підприємство було зареєстровано за грошову винагороду і фактично він господарської діяльності не провадив.

Відповідно до акту ДПІ у Печерському районі про неможливість проведення зустрічної звірки № 2014/26-55-22-07/37815719 від 24.07.2014 р. ОУ ДПІ у Печерському районі зареєстровано кримінальне провадження стосовно посадових осіб ТОВ «Рейнарз ЛТД» за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України (ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів).

За даними акту ДПІ у Печерському районі № 2002/26-55-22-09/38968653 від 24.07.2014 р. зустрічну звірку ТОВ «Голден Люкс» провести неможливо через відсутність підприємства за місцезнаходженням.

Згідно акту ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 843/3-26-50-22-08 від 01.09.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки» ТОВ «Асторг Центр» відсутнє за податковою адресою.

Також, ДПІ у Печерському районі направлено запит на встановлення місцезнаходження ТОВ «Пак плюс 2012».

Крім того, при проведенні перевірки ланцюга постачання товарів встановлено його «обрив», тобто відсутність у ланцюгу виробників чи імпортерів.

На думку відповідача наведене свідчить про те, що надані ТОВ «Біг Фудз» первинні документи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не підтверджують факти поставки товарів.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ДПІ у Печерському районі прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22.05.2015 р., яким ТОВ «Біг Фудз» збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 2 834 394 грн., у тому числі 1 889 596 грн. за основним платежем та 944 789 грн. за штрафними санкціями, та податкове повідомлення-рішення № від 22.05.2016 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 3 783 071 грн., у тому числі 2 522 047 грн. за основним платежем та 1 261 024 грн. за штрафними санкціями.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на прибуток і податку на додану вартість валових доходів та витрат, податкового кредиту врегульовано статтями 135, 138, 139, 198 ПК України.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України (тут та надалі норми ПК України у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

За приписами підпункту 135.4.1 пункту 135.1 статті 135 ПК України дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу;

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

За змістом підпункту 138.1.1 пункту 138.1 названої статті ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

За приписами пункту 138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових норм доходи та витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договорів, посвідчень про якість, декларацій виробників, декларацій про відповідність, специфікацій, видаткових накладних, податкових накладних, актів про надання послуг, актів приймання-передачі виконаних робіт, рахунків на оплату, актів звіряння розрахунків, рекламної продукції, банківських виписок, які свідчать, що зобов'язання за договорами між позивачем та ТОВ «Універсалгруптрейд», ТОВ «Старксервіс», ТОВ «Альтис Тейд», ТОВ «Рейнарз ЛТД», ТОВ «Голден Люкс», ТОВ «Асторг Центр», ТОВ «Пак плюс 2012» виконувались сторонами у повному обсязі.

Таким чином, у ТОВ «Біг Фудз» наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування доходів, витрат та податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум валових доходів, витрат та податкового кредиту по операціям з названими підприємствами.

Помилковим є посилання ДПІ у Печерському районі на те, що ТОВ «Універсалгруптрейд» у подальшому визнано банкрутом.

Подальше припинення суб'єкта підприємницької діяльності не призводить до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляє правового значення видані за цими господарськими операціями первинні документи.

Не можуть бути підставою для скасування прийнятих у справі рішень і доводи апеляційної скарги відповідача щодо наявності вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2014 р. згідно якому ТОВ «Старксервіс» перераховувались кошти, в якості оплати за товари, що фактично не поставлялись.

Відповідачем не доведено, що господарські операції ТОВ «Біг Фудз» були предметом дослідження у вказаній кримінальній справі.

Крім того, зазначений вирок не є тим рішенням, що відповідно до п.4 ст. 72 КАС України є обов'язковим для адміністративного суду.

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги посилання відповідача на акт ДПІ у Печерському районі № 905/26-55-22-08/38544792 від 01.10.2014 р. за змістом якого директор ТОВ «Альтис Трейд» заперечує свою причетність до господарської діяльності товариства.

Факти вчинення злочину, в тому числі у вигляді фіктивного підприємництва можуть встановлюватись виключно відповідним рішенням суду.

Так само помилковим є посилання відповідача про те, що згідно акту ДПІ у Печерському районі про неможливість проведення зустрічної звірки № 2014/26-55-22-07/37815719 від 24.07.2014 р. посадові особи ТОВ «Рейнарз ЛТД» ухилялись від сплати податків.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету або подання податкової звітності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку контрагентом чи неподання ним звітності (у тому числі внаслідок ухилення) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на формування витрат та податкового кредиту за наявності факту здійснення господарської операції.

Судом першої інстанцій не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло його права на формування витрат та податкового кредиту. Натомість встановлено, що контролюючому органу було надано всі первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Водночас, у цій справі відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про неправомірність формування покупцем валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Що стосується висновку ДПІ у Печерському районі про те, що ТОВ «Біг Фудз» не включило до складу ходів кредиторську заборгованість перед ТОВ «Універсалгруптрейд», яке 19.05.2014 р. припинено у зв'язку з банкрутством, то судова колегія звертає увагу на наступне.

За визначенням підпункту 14.1.11 пункту 14.1 ст. 14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б) прострочена заборгованість, що не погашена внаслідок недостатності майна фізичної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості; в) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією; г) заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості; ґ) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; д) прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Відповідно до пункту 135.1 ст. 135 ПК доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу..

Інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи (підпункт 135.5.4 пункту 135.5 цієї статті).

Визначаючи ознаки безнадійної заборгованості, норми підпункту 14.1.11 пункту 14.1 ст. 14 ПК не відрізняють дебіторську чи кредиторську заборгованість; стосовно якої із цих заборгованостей визначено ту чи іншу із наведених в цьому підпункті ознак, висновок може бути зроблений на підставі буквального і логічного тлумачення цих норм. Одночасно, в нормі підпункту 135.5.4 пункту 135.5 ст. 135 цього ж Кодексу йдеться про безнадійну кредиторську заборгованість без розкриття її ознак. Застосувавши зазначені методи тлумачення, можна дійти висновку, що визначена в пункту «в» підпункту 14.1.11 ознака безнадійної заборгованості в рівній мірі стосується заборгованості платника податку перед суб'єктом господарювання, визнаного банкрутом чи припиненого як юридична особа у зв'язку з ліквідацією, тобто кредиторської заборгованості платника податку, оскільки в цьому випадку така заборгованість не може бути сплачена через відсутність кредитора.

Згідно зі статтею 609 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

За змістом вказаних правових норм обов'язок платника податків збільшити суму доходів на суму кредиторської заборгованості, зобов'язання щодо якої припинено у зв'язку з припиненням (ліквідації) юридичної особи - кредитора, виникає внаслідок збільшення його активів. Крім того, з припиненням юридичної особи-кредитора отримані платником податку товари (роботи, послуги) фактично стають такими, що отримані безоплатно, тобто доходом цього платника податку за категорією «інші доходи».

Разом з тим, у даній правовій ситуації 30 квітня 2014 р. між ТОВ «Універсалгруптрейд» та ТОВ «Протсіті-Груп» було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого останньому передано право вимоги до позивача на суму 4 431 625 грн. 67 коп.

На виконання цього договору ТОВ «Біг Фудз» видало три простих векселя та, відповідно до акту приймання-передачі від 30.09.2015 р., передало їх ТОВ «Протсіті-Груп».

Таким чином, оскільки договір про відступлення права вимоги укладено до припинення ТОВ «Універсалгруптрейд», у позивача були відсутні підстави для збільшення доходів.

З огляду на викладене судова колегія не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що при подачі апеляційної скарги відповідачеві відстрочено сплату судового збору, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та правил розподілу судових витрат визначених статтею 94 КАС України із скаржника підлягає стягненню в дохід Державного бюджету 109 188 грн. 17 коп.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 червня 2016 р. - без змін.

Стягнути з державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 109 188 (сто дев'ять тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 17 коп. на користь Державного бюджету України (п/р 1007; отримувач - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; банк отримувача - ГУДКУ у м. Києві; ; МФО 820019; код бюджетної класифікації 22030001; символ звітності - 206; призначення платежу - судовий збір).

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.О.Аліменко

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 27 вересня 2016 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Аліменко В.О.