Справа № 821/774/16
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/774/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 20.05.2016 р.,

встановив:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 20.05.2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Голопристанським відділенням Цюрупинської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області проведено перевірку позивача з питань отримання додаткового блага, якою встановлено, що ОСОБА_3 не включено до загального річного оподаткованого доходу і не задекларовано суму доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 233687,74 грн., що призвело до нарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 36803,76 грн. та неподання податкової декларації за 2014 рік. За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення. Вказане податкове повідомлення-рішення вважає неправомірним у зв'язку з тим, що позивач не отримував лист про анулювання боргу від банку. Крім того зазначив, що прощена банком позивачу пеня не є доходом та податковим благом. На підставі вказаного просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем, а саме, платником податку не включена до загального річного оподаткованого доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 233687,74 грн., що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб та податкова декларація про майновий стан та доходи за 2014 рік платником податків не надана у встановлений термін. На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення - рішення, яке на думку відповідача винесено правомірно, оскільки, позивачу АТ "ОСОБА_4 Аваль" було анульовано суму боргу та відповідно до законодавства вказане є додатковим благом.

Представник відповідача заперечення підтримав та просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства України, суд дійшов до наступного: між АТ "ОСОБА_4 Аваль" та 08 липня 2008 року укладено кредитний договір № 014/18/2310.

У період з 16.03.2016 р. по 18.03.2016 р. Голопристанським відділенням Цюрупинської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2) з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованої кредитором за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт від 23 березня 2016 року № 23/21 -11 -17-03/НОМЕР_2.

Як вбачається з вищевказаного акту, у ході перевірки встановлено порушення Податкового кодексу України, а саме, платником податку не включена до загального річного оподаткуванню доходу і не задекларована сума податку у вигляді додаткового блага у розмірі 233687,74 грн., що призвело до нарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 36803,76 грн.; податкова декларація про майновий стан і доходи за 2014 рік платником податків - фізичною особою ОСОБА_3 до Голопристанського відділення Цюрупинської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області не надано у встановлений законодавством термін.

До таких висновків перевіряюча особа дійшла в результаті дослідження даних податкового рахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (податковий розрахунок форми № 1 ДФ), наданого до органу ДФС суб'єктом підприємницької діяльності АТ "ОСОБА_4 Аваль" в періоді з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. платник податків - фізична особа ОСОБА_3 отримав дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) у сумі 233687,74 грн. з яких не нараховано та не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб.

В ході перевірки встановлено, що сума доходу від додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням у розмірі 233687,74 грн. платником податку не відображена у рядку 01.07. декларації, що призвело до заниження загального річного оподатковуваного доходу.

За наслідками перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення форми "Р" від 20.05.2016 р. № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 46684,70 грн., у т.ч. за основним платежем на суму 36803,76 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 9880,94 грн.

Надаючи об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного: відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до п.п. 14.1.47, 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно пункту 164.4 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла під час виникнення спірних правовідносин) передбачено, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Судом встановлено, що 23 січня 2014 року ОСОБА_3 ознайомлено з листом - повідомленням щодо анулювання (прощення) банком частини заборгованості та отримано його копію, відповідно до якого позивача повідомлено, що на підставі йому анульовано (прощено) заборгованість за пеню в розмірі 233687,74 грн.

Відповідно до абз. "б" п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до листа Державної фіскальної служби України від 27.11.2015 № 11130/Б/99-99-17-03-03-14 щодо податкування доходу у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, не є обєктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Аналогічні правові висновки викладені в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 23.02.2016 р. №К/800/46868/15, № К/800/53784/15, від 01.03.2016 р. № К/800/5293/15, від 08.12.2015 р. № К/800/36455/15.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що прощена пеня не є додатковим благом, оскільки позивачем фактичного не була отримана, тому суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно винесено податкове повідомлення - рішення.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку відповідачем не надано достатньо належних та допустимих доказів правомірності своїх дій.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 20.05.2016 р. підлягає задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19,128, ч. 1 ст. 158, 159, 160-163, 167 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2016року прийняте Цюрупинською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 вересня 2016 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 8.3.2