Справа № 22-а/0690/3454/11
Суддя: Косигіна Л. М.
Дата ухвалення: 2011-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/3454/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації про визнання дій неправомірними, стягнення невиплачених коштів

за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації

на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 06 липня 2009 року, -

встановила:

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача по нарахуванню та виплаті їй допомоги по догляду за дитиною у меншому розмірі, ніж це визначено ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", стягнути невиплачену допомогу в сумі 6223 грн. 48 коп. за період з квітня 2007 року по серпень 2008 року.

Постановою Олевського районного суду від 06 липня 2009 року позов задоволено частково. Дії відповідача визнано неправомірними. Стягнуто з УПСЗН Олевської райдержадміністрації на користь позивачки 1750 грн. 14 коп. недоплаченої щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.05.2008 року по 31.08.2008 року. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПСЗН Олевської райдержадміністрації, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, перебуває на обліку в УПСЗН Олевської райдержадміністрації, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку /а.с. 3-5, 7-10/.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Вказану норму було виключено згідно з Законом України від 28.12.2007 року № 107-У1, проте рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом 12 пункту 25 розділу 11 Закону України від 28.12.2007 р. № 107-У1, визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Однак, такий висновок суду першої інстанції є помилковим.

Так, положеннями ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" встановлено, що обов'язок провести виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку покладено на Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, який є страховиком (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону). Жодних зобов'язань перед застрахованою особою зі спірного питання за Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" на Управління праці не покладається.

Обов'язок саме Управління праці провести спірні нарахування та виплати позивач мотивувала посиланням на положення Порядку призначення і виплати допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2007 року № 13. Проте, такі доводи є безпідставним, оскільки зазначений Порядок втратив чинність згідно з постановою КМУ від 22.02.2008 року № 57.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", були внесені зміни до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Згідно нової редакції ч. 1 ст. 15 вказаного Закону, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Вказані положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" не були визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, та залишилися чинними у 2008 році.

Таким чином, дії відповідача по виплаті ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в 2008 році у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" в редакції зі змінами, внесеними Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", є правомірними, та узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 207, 211, 212 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації задовольнити.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 06 липня 2009 року скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до управління праці та соціальною захисту населення Олевської райдержадміністрації про визнання дій неправомірними, стягнення невиплачених коштів за період з 01.05.2008 року по 31.08.2008 року.

Постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: