Справа № 702/926/16-а
Суддя: Ротаєнко Д. С.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №702/926/16-а
Провадження №2-а/702/36/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Ротаєнко Д.С., розглянувши в порядку скороченого письмового провадження в м.Монастирище адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання протиправними дії та зобов»язання перерахувати недоплачені суми пенсії,

в с т а н о в и в :

Позивач 25.08.2016 року звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дії та зобов»язання перерахувати недоплачені суми пенсії. Підставою для звернення вважає те, що вона, ОСОБА_1 (далі позивач) перебуває на обліку в Уманському обєднаному управлінні Пенсійного Фонду України в м.Монастирище Черкаської області з квітня 2014 року та отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993р. у розмірі 80% заробітної плати (пенсійне посвідченням серія ААИ №176902, видане 20.05.2014р. Пенсійним фондом України). Останнім місцем роботи Позивача була посада: начальника фінансового управління Монастирищенської РДА. Позивач 17.06.2016 року звернувся із заявою до Уманського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області (далі-Відповідач) про перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06 квітня 2016 року №292 (набрала чинності з 01.05.2016), надавши довідку про заробітну плату від 17.06.2016р. №53, видану фінансовим управлінням Монастирищенської РДА про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям. Як зазначалося нею раніше, пенсія державного службовця була призначена їй з 25.04.2014 року за Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ, і з цього часу вона набула обсяг прав щодо пенсійного забезпечення, визначений цим законом. Отже, положення ст.37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та інші положення нормативно-правових актів, якими регулюється перерахунок пенсій державним службовцям, повинні застосовуватися щодо тих осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення за цим Законом. Згідно ст.37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993р. (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця, за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. З огляду ст.37-1 Закону №3723-11 (у редакції від 25.03.2014), умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначалися Кабінетом Міністрів України. Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця визначався Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 року. Пунктом 4 Постанови №865 (у редакції від 25.03.2014), визначалося, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами. Відповідно до п.5 Постанови №865 (у редакції від 25.03.2014), перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а у разі його відсутності та перейменування (відсутності) посад довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики за погодженням з Головним управлінням державної служби. Відповідно до листа Відповідача від 29.06.16р. №5832/09 Відповідачем відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, на момент подання нею заяви, в законодавстві відсутні. Позивач вважає безпідставними доводи відповідача про те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 у разі неприйняття до року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» та ряд інших, у зв'язку з чим з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про державну службу», не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, виходячи з наступного. Аналіз вищевикладеного положення дає підстави для висновку, що воно поширюється на тих осіб, яким пенсії призначаються (в теперішньому часі) спеціальними законами, а не на тих, яким вони вже призначені (в минулому часі). Крім цього, вказане положення не містить посилання на конкретні норми законів чи підзаконних актів щодо пенсійного забезпечення осіб, які скасовуються. Підстав вважати, що скасовуються всі норми, як ті, що стосуються призначення, так і ті, що стосуються перерахунку пенсій немає. Відповідно до статей 83, 84, 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статей 43,44,45,46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначення чи перерахунок пенсії проводиться виключно на підставі звернення (заяви) особи до відповідного територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи. Пенсія призначається чи перераховується з дня звернення, крім окремих випадків, передбачених згаданими Законами. Відповідно ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року, який був чинним до 01.12.2015 року був передбачений порядок перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N432-ІУ "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу", яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", зокрема, на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Зазначений пункт виключено згідно постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року. Пунктом 5 зазначеної постанови визначено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. Згідно ч.3 ст.22 ОСОБА_2 України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Отже, на даний час повинні застосовуватися ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу), ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач виходить із конституційних принципів, на яких базуються здійснення прав та свобод людини та громадянина в Україні, включаючи права на пенсійне забезпечення, які передбачені ОСОБА_2 України, з неможливості скасування та звуження права на пенсійне забезпечення. Правовою гарантією забезпечення державою цього права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, що слідує з принципів верховенства права, закріпленого ст.8 ОСОБА_2 України. Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06 квітня 20016 року №292 з 01 травня 2016 року встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) державним службовцям. Згідно ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»-перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч.1 ст.35, ч.2 ст.38, ч.3 ст.42 і ч.5 ст.48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії-з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Відповідно до ст.8 ОСОБА_2 України, в Україні діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу та має пріоритет над іншими нормативно-правовими актами. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується. Статтею 46 ОСОБА_2 України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно з вимогами ст.64 ОСОБА_2 України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України. Питання про застосування вищенаведеного Закону у часі регулюється згідно зі ст.ст.21 та 22 ОСОБА_2 України, які гарантують людині, що її права і свободи, будучи невідчужуваними та непорушними, не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, ці закони, зміни до законів, не розповсюджуються на вже існуючі права і свободи людини, якщо вони звужують зміст та обсяг цих прав і свобод. Тому, зазначена норма не може застосовуватися на раніше призначені пенсії під час їх перерахунку. З урахуванням викладеного при перерахунку пенсії позивача, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках та порядок її перерахування, яка діяла на момент призначення пенсії. Так, у постанові пленуму Верховного суду України «Про застосування ОСОБА_2 України при здійсненні правосуддя» за №9 від 01.11.1996 зазначено, що відповідно до ст.8 ОСОБА_2 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. 22 травня 2008 року ОСОБА_3 Суд України в рішенні №10- рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в ч.3 ст.22 ОСОБА_2 України, ОСОБА_3 Суд України дав у рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005, згідно з яким "конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод-це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини-це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". При цьому, ОСОБА_3 Суд України підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена. Виключно визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_3 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод. Враховуючи вищезазначене, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок дійсно має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення позивачу пенсії. Також не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії та обставина, що набув чинності Закон України «Про державну службу» в новій редакції від 10 грудня 2015 року №889-УШ з втратою дії окремих положень Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №723-ХІІ щодо права на призначення та перерахунку пенсій. У даному випадку нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії державним службовцям є ст.37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу та ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідач не мав правових підстав для відмови Позивачу у здійсненні перерахунку пенсії у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючого державного службовця. Відмова відповідача у здійсненні такого перерахунку пенсії в підвищеному розмірі не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі, а тому є неправомірною. На сьогодні, Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій непрацюючим державним службовцям, чим звужено та обмежено ОСОБА_3 право позивача на пенсійне забезпечення. За вказаних обставин, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України будь-якого порядку перерахунку призначених пенсій непрацюючим державним службовцям є фактично бездіяльністю, що порушує гарантоване ОСОБА_2 та Законом право на її перерахунок. Подібна бездіяльність з боку Уряду України (Кабінету Міністрів України) у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10) від 26 вересня 2014 року з питання відмови в перерахунку пенсії через не встановлення певного порядку Урядом була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 51-56). Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко проти України» (заява №38677/06) від 24.07.2014). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, у тому числі на які мав право заявник. Наведений стан був визнаний Європейським судом з прав людини таким, що порушив майновий інтерес заявника, тривале не запровадження відповідного механізму було втручанням у право заявника мирно володіти своїм майном, передбачене статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(параграф 39 у справі «Будченко проти України»). Стаття 1 Першого протоколу Конвенції визначає «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя-наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування. Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу. Аналізуючи представлені сторонами докази в їх сукупності з правовими нормами, позивач має право на перерахунок пенсії, що є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань, а отже, Позивач має право на перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати державним службовцям. У своїй довідці та висновках Пленуму Вищого адміністративного суду України сформулював позицію, що протягом періоду відсутності постанови Кабінету Міністрів України застосуванню підлягають положення попередніх Законів України. Аналогічну позицію викладено в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 22.07.201 1 №1091/11/13-11. Таку ж думку висловлював Верховний Суд України у постанові від 25 листопада 2014 року (ЄДРСР № 42010782). Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Крім того, Вищий адміністративний суд України відмітив, що враховуючи європейське направлення розвитку України та цілі прийняття Закону України від 18 березня 2004 року №1629-ІУ «Про загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу», а також початку дії Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, правові позиції, сформульовані в рішеннях Європейського суду справедливості, можуть враховуватися адміністративними судами як аргументація відносно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з загальноприйнятими стандартами правової системи ЄС щодо регулювання відносин стосовно яких виник спір. Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції" (пункт 1) Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу. Аналогічна позиція викладена в постановах Борзнянського районного суду Чернігівської області в справі №730/365/16-а, Московського районного суду м. Харкова в справі №643/3934/16-а, Новозаводського районного суду м.Чернігова в справі №751/4162/16-а, Київського районного суду м.Харкова в справі №640/6244/16-а та в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 в справі №729/340/16-а. Просить визнати протиправними дії Уманського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Черкаської області та зобов'язати Відповідача здійснити їй, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 01 червня 2016 року перерахунок відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 80% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.05.2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06 квітня 20016 року №292 та довідки про заробітну плату №53 від 17.06.2016 року, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 80 відсотків, провести нарахування та здійснити виплату заборгованості, що виникне внаслідок такого перерахунку, та забезпечити виплату пенсії в подальшому в розмірі 80 відсотків сум заробітної плати згідно зазначеної довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, без обмеження її максимального розміру.

Н адресу суду від Уманського об"єднаного управління пенсійного фонду України Черкаської області 09.09.2016 року надійшло заперечення, відповідно до якого Уманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області позов не визнає, вважає його безпідставним і необгрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні повністю, виходячи з наступного. Позивач звернувся з позовом в якому просить зобов'язати управління здійснити перерахунок пенсії державного службовця відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» № 3 72З-XII. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до управління із заявою про перерахунок пенсії державного службовця та доданою до неї новою довідкою про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії від 17.06.2016 року. Відповідно до ч.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Отже, посилання позивача на ст.37-1 Закону України «Про державну службу», як на правову підставу для здійснення перерахунку пенсії державного службовця є безпідставним та необгрунтованим. Вище зазначене підтверджується і практикою Вищого адміністративного суду України в справі щодо відмови УПФУ в перерахунку пенсії на підставі Закону України від 02.03.2015 №213. Суд касаційної інстанції, у своєму рішенні від 07.04.2016 у справі № К/800/48167/15 дійшов висновку про те, що з 1 червня 2015 року норми щодо питань пенсійного забезпечення, в тому числі й норми які регулюють перерахунок пенсії скасовано на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а тому правові підстави для проведення перерахунку пенсій відсутні. Окрім того, з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VІІІ „Про державну службу, в результаті чого Закон України від 16.12.1993 №3723 „Про державну службу втратив чинність. Нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям в законодавстві відсутні. Згідно ст.6 ОСОБА_2 України, органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених ОСОБА_2 межах і відповідно до законів України. Стаття 19 ОСОБА_2 України передбачає, що правовий порядок в Україні грунтується на принципах, згідно з якими ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законодавством України. Оскільки, Позивач звернувся в управління з заявою про перерахунок пенсії державного службовця 17.06.2016 (тобто спірні правовідносини щодо перерахунку пенсії виникли після 01.05.2016) та у зв'язку з тим, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу №889-VІІІ, яким не передбачено здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, управління, відмовляючи у проведенні перерахунку пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законодавством України, а тому неправомірні та незаконні дії відсутні. Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», зокрема: вилучено п.4 постанови щодо порядку визначення заробітної плати для перерахунку пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України, п.5 викладено в новій редакції, згідно з якою форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики (тобто, з п.5 виключено те, що у звязку із підвищенням розміру заробітної плати працюючого державного службовця проводиться перерахунок пенсії). У рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 ОСОБА_3 Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально- економічних можливостей держави. Також ОСОБА_3 Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року №3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. ОСОБА_3 Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально- економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст.17 ОСОБА_2 України є найважливішою функцією держави. З урахуванням наведеного, вимоги позивача, відповідно до заяви про перерахунок пенсії від 17.06.2016 та адміністративного позову від 22.08.2016, щодо здійснення перерахунку пенсії державному службовцю не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та є безпідставними. Позивач просить здійснити перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати на підставі довідки №53 від 17.06.2016 року про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті з яких їм призначено пенсію. Згідно даних, зазначених в довідці, надбавка за 4 ранг становить 700 грн. Як уже зазначалось вище, з 01.05.2016 вступив в дію Закон України від 10.12.2015 року №889-УІИ „Про державну службу. Вказаним Законом врегульовано питання проходження державної служби. На відміну від Закону України №3723-ХІІ "Про державну службу, яким передбачено 15 рангів, новим Законом передбачено 9 рангів, які присвоюються у межах категорій "А, Б, та В. Згідно матеріалів пенсійної справи, на момент виходу на пенсію позивачу було присвоєно 10 ранг. Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2016 Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями затверджено Порядок присвоєння рангів. Відповідно до п.2 вказаної Постанови, надбавка за ранг встановлюється з дня його присвоєння. У своїх позовних вимогах, позивач не наводить доказів щодо присвоєння їй 4 рангу. Відповідно до п.4 ч.1 ст.106 КАС України, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою ст.105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Згідно ч.2 ст.106 КАС України, на підтвердження обставин, якими обгрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості-зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів. Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Крім того, відповідно до п.10 Порядку присвоєння рангів державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-ХІІ "Про державну службу", присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. Посада начальника фінансового управління належить до категорії Б. Відповідно до ч.3 ст.39 Закону України Про державну службу найнижчим рангом категорії Б є 6 ранг. Відповідно до п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 При прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, зміст і належне оформлення наданих документів, копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності /невідповідності. Відповідно до ст.64 Закону №1058, територіальні органи Пенсійного фонду мають право проводити планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому законом. Згідно пп.5 та пп.6 п.6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.12.2015 №27-3), управління Фонду має право: проводити у порядку і випадках, встановлених законом, планові та позапланові перевірки у роботодавців та інших осіб бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів щодо достовірності відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб або для призначення пенсій, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час таких перевірок; видавати приписи щодо усунення порушень, виявлених за результатами перевірки достовірності поданих страхувальником відомостей про застрахованих осіб. Отже, органи фонду наділені виключною компетенцією щодо перевірки достовірності довідок, що подаються для призначення/перерахунку пенсії. З урахуванням вищенаведеного, вимоги позивача щодо зобов'язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця на підставі довідки про заробітну плату №53 від 17.06.2016 є безпідставними та необгрунтованими. Позивач просить здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.37-1 ЗУ Про державну службу №3723-ХІІ в редакції чинній на момент призначення пенсії, оскільки вважає, що право на перерахунок пенсії виникло саме з моменту її призначення. Однак, з такими твердженнями позивача неможливо погодитись з огляду на наступне. Правовідносини щодо пенсійного забезпечення є поняттям загальним, яке включає в себе інші види правовідносин (призначення, перерахунку пенсії, сплати страхових внесків, добровільної участі в страхуванні, тощо, що за своєю суттю є поняттями більш вузькими та родовими по відношенню до правовідносин з приводу пенсійного забезпечення). Правовідносини існують тільки тоді, коли є два і більше суб'єкти суспільних відносин, між якими виникають взаємні права і обов'язки з приводу задоволення матеріальних та нематеріальних потреб та інтересів. В даному випадку спірні правовідносини щодо перерахунку пенсії виникли лише після звернення позивача до управління з заявою про її перерахунок. Саме подання заяви про перерахунок пенсії до територіальних органів Пенсійного фонду засвідчує волевиявлення особи та підтверджує бажаність проведення такого перерахунку. До моменту звернення в управління з заявою про перерахунок пенсії, в управління не виникає юридичного обов'язку щодо здійснення такого перерахунку. З урахуванням наведеного, посилання позивача щодо виникнення права на перерахунок пенсії державного службовця з моменту її призначення (тобто задовго до часу звернення в управління з заявою про перерахунок пенсії) є безпідставним та необгрунтованим. Під час визначення питання, щодо порядку застосування норм права щодо конкретних правовідносин, необхідно застосовувати той нормативно-правовий акт, який діє під час таких правовідносин. На момент виникнення спірних правовідносин діючим є ЗУ від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу». З урахуванням наведеного, вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії державного службовця відповідно до cт.37-1 Закону України Про державну службу, в редакції чинній на момент призначення пенсії, є безпідставними та необгрунтованими. Позивач просить здійснити перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році. Однак, вищезазначена постанова прийнята на виконання та вступила в дію у зв»язку з набранням чинності ЗУ від 10.12.2015 року №889-VIII Про державну службу, яким не передбачено проведення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям. Пунктами 10-12 Прикінцевих положень Закону України №889 Про державну службу передбачена можливість лише призначення пенсій відповідно до ст.37 Закону України №3723 Про державну службу, в той час як підстави для застосування ст.37-1 Закону №3723, яка до 01.06.2015 року визначала правові підстави для проведення перерахунку пенсії у новому Законі не передбачені. З урахуванням наведеного, вимоги позивача, щодо зобов'язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році є безпідставними та необгрунтованими. Позивач звернувся з вимогою здійснити перерахунок пенсії, призначеної відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» без обмеження граничного розміру. Норми щодо обмеження граничного розміру пенсії були запроваджені відповідно до ЗУ №213-VIII від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», які на момент звернення позивача до управління з заявою про перерахунок пенсії та з адміністративним позовом до суду були чинними. Відповідно до ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Одним з базових принципів, що сформульований у практиці Європейського суду з прав людини є принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства. Так, у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» («Soering v. United Kingdom») в рішенні від 7 липня 1989 року Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства загалом, і вимогами захисту основних прав людини». У справі «Ріс проти Сполученого Королівства» («Rees v. United Kingdom») у рішенні від 17 жовтня 1986 року цим Судом було зазначено, що з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання держави стосовно людини, «належить враховувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини». Як відомо, реалізація соціальних прав передбачає «позитивні» дії держави, а отже залежить від її фінансового стану. Це дістало відображення у Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина як член суспільства має право на соціальне забезпечення, здійснення необхідних для підтримання її гідності, вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (ст.22), а також у Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, який встановлює загальний обов'язок держав забезпечувати здійснення цих прав у максимальних межах наявних ресурсів (ст.2). Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища держав, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду «Кйартан Асмудсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Таким чином, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. З урахуванням наведеного, вимоги позивача щодо проведення перерахунку пенсії призначеної відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» без обмеження граничного розміру є безпідставними та необгрунтованими. Згідно ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно з ч.2 ст.19 ОСОБА_2 України інші органи державної влади, в т.ч. судові, не можуть перебирати на себе повноваження та здійснювати функції державних органів. Верховний Суд України у ряді судових рішень неодноразово вказував на те, що суди не вправі підміняти собою органи державної влади з питань їх компетенції. Перерахунку пенсії передує ряд процесуальних дій: звернення пенсіонера в управління з заявою про перерахунок пенсії та відповідними документами, що передбачені Порядком, встановлення та перевірка паспортних даних заявника, розгляд спеціалістами заяви та документів на відповідність законодавству, перевірка достовірності та обґрунтованості видачі довідок, що подаються для перерахунку пенсії, тощо, що належать до виключної компетенції територіальних органів Пенсійного фонду, а тому суд може лише зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти рішення з урахуванням встановлених судом обставин. Позивач просить звернути постанову в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. Відповідно до ст.256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів-у межах суми стягнення за один місяць. Відповідно до п.1 ч.2 зазначеної статті, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може звернути до негайного виконання постанову у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті. В даному випадку визначення суми стягнення можливе тільки після здійснення перерахунку. Процесуальні права та обов'язки осіб, які беруть участь у розгляді справи, встановлюються нормами процесуального законодавства, у порядку якого розглядається спір. Так, процесуальні права відповідача в адміністративному процесі встановлені статтями 49, 51 КАС України. До них належать, зокрема, право заявляти клопотання. Форма та зміст клопотання КАС України не встановлені. Особи, які беруть участь у справі, здійснюють зазначені процесуальні права як під час судового розгляду справи, так і поза межами судового засідання, а суд забезпечує здійснення цих прав як процесуальними засобами, так і належним виконанням вимог законодавства, що регулює рух справи поза межами судового процесу. З урахуванням наведеного, з метою правильного та всебічного вияснення обставин справи для прийняття обгрунтованого рішення, просить розглянути справу за загальними правилами КАС України за участю представника управління, зупинити провадження у справі до проведення перевірки достовірності довідки про заробітну плату №53 від 17.06.2016 року та відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Керуючись принципами верховенства права та законності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні повідомлених позивачем обставин, вбачається, що наявні достатні підстави для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження, а тому підстави для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи в загальному порядку відсутні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Уманському об»єднаному управлінні пенсійного фонду України в м.Монастирище Черкаської області отримує пенсію як державний службовець, відповідно до Закону України Про державну службу» (а.с.14-копія пенсійного посвідчення №) та є інвалідом другої групи (а.с.18-довідка до акта огляду МСЕК).

Позивач ОСОБА_1 17.06.2016 року для проведення перерахунку пенсії звернулася до Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області з заявою про проведення перерахунку пенсії у звя»зку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям, надавши довідку Монастирищенської РДА від 17.06.2016 року №53 (а.с.15,16).

Проте, Уманське об»єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області листом від 29.06.2016 року №5832/09 було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії позивачу.

Оцінюючи позовні вимоги позивача та надані заперечення суд вважає, що мають місце правові підстави щодо доводів обидвох сторін спору, на час спірних правовідносин діяли та діють законодавчі та підзаконні нормативні акти на які посилаються сторони, а також наявна практика Європейського суду, ОСОБА_3 Суду України та Вищого адміністративного суду України з питань дії законів у часі, наявності застосування тих чи інших нормативних актів, які підлягають застосуванню при вирішенні даних спірних правовідносин.

Проаналізувавши діюче законодавство, судову практику, на яку посилаються сторони, суд прийшов до наступних висновків.

Діюче законодавство України та судова практика вирішення аналогічних справ містять між собою протиріччя: при одних і тих же обставинах приймаються протилежні за своїм змістом рішення, про що свідчить в тому числі і практика Вищого адміністративного суду України, зокрема в справі № 583/2219/15-а рішення від 07 квітня 2016 року (К/800/48167/15) яким у задоволенні позову відмовлено та рішення у справі № 425/4147/15-а від 28 липня 2016 року (№ К/800/10756/16), яким позов задоволено.

Разом з тим, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст.3,4,8 ОСОБА_2 України в Україні діє верховенства права, людина визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави та ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії.

Відповідно ст.58 ОСОБА_2 України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

ОСОБА_3 Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 р. №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1 ст. 58 ОСОБА_2 України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 ОСОБА_2 України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Законодавчі акти та рішення на які посилається відповідач як на підставу відмови в задоволенні позову є підзаконними нормативними актами.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» від 12 липня 2016 року визнано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв»язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю ОСОБА_2 України (лист Вищого адміністративного суду України « 1875/10-14/16 від 17.08.2016 року).

Тому при вирішенні данного спору суд керується в першу чергу нормами ОСОБА_2 України, які мають найвищу юридичну силу, та які не містять права держави Україна застосовувати до правовідносин, які виникли при дії одних законів та продовжують існувати законодавства, яке прийнято пізніше та яке погіршує становище позивача з приводу належного пенсійного забезпечення, яке існувало при виході його на пенсію.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII Про державну службу (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до вимог ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» ( у редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі рішень Кабінету Міністрів України не є виключною підставою для перерахунку пенсії, а є лише однією з багатьох підстав, прямо передбачених законодавцем для перерахунку пенсії.

Таким чином, враховуючи, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, та те, що з 01.05.2016 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06 квітня 2016 року №292 була збільшена заробітна плата зокрема, по посаді, на якій працювала позивач до виходу на пенсію, - відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу є протиправною.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ч.2 ст.162 КАС України, суд може прийняти іншу ніж зазначена у п.п.1-8 ч.2 цієї статті постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, виходячи з чого резолютивна частина постанови має бути викладена в редакції, що гарантує виконання судової постанови та отримання позивачем сум згідно призначення пенсії.

Разом з тим, відповідно до останньої судової практики Вищого адміністративного суду України (Поставнова від 18 червня 2015 року К/800/54600/14 та інші) та Київського апеляційного адміністративного суду повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 2 частини 1 цієї норми у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Умови та порядок призначення та перерахунку пенсії врегульовані Законами № 1058-IV та № 1788-ХІІ. Згідно зі статтею 81 Закону № 1788-ХІІ призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

На підставі зазначених нормативних актів, Уманське об»єднане УПФ України Черкаської області при вирішенні питання про дострокове призначення пенсії за віком наділене дискреційними повноваженнями, при цьому при наявності звернення, суб'єкт владних повноважень повинен прийняти рішення.

Виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає необхідним, на підставі ч.2 ст.11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 24.06.2016 року, яким відмовлено позивачу в перерахунку пенсії, про що зазначено в листі від 29.06.2016 року ( а.с.17), яке призвело до порушення прав позивача на своєчасне перерахування на отримання в належному розмірі пенсії, без скасування якого вирішити спір по суті є неможливим.

Також, з урахуванням зазначених обставин, суд вважає за необхідне задоволити частково позовні вимоги та зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо перерахунку ОСОБА_1 з 01 липня 2016 року пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в розмірі 80% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.05.2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06 квітня 20016 року №292.

Суд вважає, що позовні вимоги в періоді часу з 01.06.2016 року до 30.06.2016 року не підлягають задоволенню, так як позивач звернувся з питанням перерахунку після 15 числа місяця, а тому перерахунок необхідно здійснити з 01.07.2016 року відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Щодо задоволення позовних вимог в іншій частині, суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, так як суду не надано доказів для його задоволення в частині порушення прав позивача на майбутнє, а також відсутні підстави для звернення постанови суду до негайного виконання, так як судом не ухвалюється рішення про перерахунок пенсії, а лише щодо зобов»язання відповідача прийняти відповідне рішення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3,4,8,58 ОСОБА_2 України, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» від 12 липня 2016 року, Законом України Про Державну службу від 16 грудня 1993 року N3723-XII, із змінами та доповненнями, Законом України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року N1788-XII, із змінами та доповненнями, Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року N1058-IV, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06 квітня 2016 року №292, ст.ст.8, 9,10,11,12,18,21,69,71,86,94, 99,159, 160, 162, 163, 183-2, 256 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області від 24.06.2016 року про відмову ОСОБА_1 в проведені перерахунку раніше призначеної пенсії, у зву»зку з підвищенням заробітної плати.

Зобов'язати Уманське об»єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області прийняти рішення щодо перерахунку ОСОБА_1 з 01 липня 2016 року пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в розмірі 80% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.05.2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06 квітня 20016 року №292.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: Д. С. Ротаєнко