Справа № 818/519/16
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р.Справа № 818/519/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника відповідача Ковальчука Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2016р. по справі № 818/519/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Сумихімпром" (далі - ПАТ "Сумихімпром", позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - СДПІ ОВП у м. Харкові, відповідач), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - відповідач) від 15.04.2016р. № про завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 57457 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 28728,50 грн., та № про зменшення суми від'ємного значення оподаткування податком на прибуток в розмірі 177586 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС від 15 квітня 2016 року № про завищення Публічним акціонерним товариством "Сумихімпром" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 57457 (п'ятдесят сім тисяч чотириста п'ятдесят сім) грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 28728,5 грн (двадцять вісім тисяч сімсот двадцять вісім грн. 50 коп.).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС від 15 квітня 2016 року № про зменшення Публічному акціонерному товариству "Сумихімпром" суми від'ємного значення оподаткування податком на прибуток в розмірі 177586 (сто сімдесят сім тисяч п'ятсот вісімдесят шість) грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження судом першої інстанції доказів та встановлення обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 44.1 ст. 44, п. 198.2., п. 198.3., п. 198.4., п. 198.6. ст. 198, п. 201.1., п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, ст. 86, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 29.03.2016 по 31.03.2016 Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ "Сумихімпром" з питань дотримання податкового законодавства з податку на додану вартість за червень 2015 року та податку на прибуток за 2015 рік по взаємовідносинам з ТОВ "Дондревпром" та ТОВ "Укрмашхімкомплект-2013". За результатами перевірки складено акт від 31.03.2016 № 29/38-09-47-08/05766356 (а.с. 14), в якому викладені висновки: про завищення податкового кредиту за червень 2015 р. на суму 57457 грн та завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в банку в червні 2015 р. на суму 57457 грн, чим порушено вимоги п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України; про завищення собівартості реалізованої продукції (товарі, робіт, послуг) та заниження фінансового результату до оподаткування на загальну суму 177586 грн, що призвело до завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування за 2015 р. на суму 177586 грн, чим порушено вимоги п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України.

15 квітня 2016 року на підставі акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення: № про зменшення ПАТ "Сумихімпром" суми від'ємного значення оподаткування податком на прибуток в розмірі 177586 грн (а.с. 55-56); № про завищення ПАТ "Сумихімпром" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 57457 грн та застосування штрафних санкцій в розмірі 28728,50 грн (а.с. 53-54).

Не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності податковим органом факту порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо завищення податкового кредиту, завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в банку, завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування по взаємовідносинам з ТОВ "Дондревпром" та ТОВ "Укрмашхімкомплект-2013".

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для висновку про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування за червень 2015р., завищення собівартості реалізованої продукції та заниження фінансового результату до оподаткування податком на прибуток за 2015 рік є доводи податкового органу про безтоварність операцій з придбання позивачем товарів та послуг у контрагента ТОВ Керуюча компанія «Гранд Дистриб'юшн».

Колегія суддів зазначає, що наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, укладених платником податку договорів.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є визначальною для встановлення податкових зобов'язань та виникнення права на податковий кредит; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Тому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу;

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (пункт 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В свою чергу, п. 200.2. ст. 200 Податкового кодексу України встановлено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до положень п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.5 ст. 200 Податкового кодексу України не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які: були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Так, відповідно до вимог абз. 2 п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, підтверджений податковою накладною.

Відповідно до пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України (в редакції з 01.01.2015 року) об'єктом оподаткування податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III ПКУ.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Основним документом, який регулює формування витрат у бухгалтерському обліку, є Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" (П(С)БУ 16).

Згідно з п.7 П(С)БУ 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до п.11 П(С)БУ 16 до складу витрат відноситься собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг), яка складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Згідно з п.12 П(С)БУ 16 до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виробленої продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, викладеному в пункті 11 цього Положення (стандарту).

Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) у фінансовій звітності, складеній у відповідності до П(С)БО, відображається у Звіті про фінансові результати (форма №2) по коду рядка 2050.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансовий стан, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Фінансова звітність складається з балансу (звіту про фінансовий стан), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

У Звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період.

Джерелом відомостей для заповнення Звіту про фінансові результати є дані регістрів бухгалтерського обліку, що містять інформацію про доходи, витрати, прибуток, збитки та сукупний дохід.

Відповідно до п.44.2 ст.42 Податкового кодексу України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Отже, формування витрат обумовлено фактичним придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач включив до податкового кредиту червня 2015 року суми податку на додану вартість у ціні отриманих товарів від ТОВ "Дондревпром", ТОВ "Укрмашхімкомплект-2013".

Так, фінансово-господарські відносини позивача (Покупець) з ТОВ "Дондревпром" (Постачальник) та ТОВ "Укрмашхімкомплект-2013" (Постачальник) ґрунтувалися на підставі договірних відносин з поставки товару.

Колегією судів встановлено, що між позивачем та ТОВ "Дондревпром" був укладений договір поставки від 16.04.2014 № 27/1053 (а.с. 57-63, 65), за умовами якого ТОВ "Дондревпром" зобов'язався передати у власність, а ПАТ "Сумихімпром" - прийняти та оплатити піддони дерев'яні 1000х1200 мм, що підтверджується видатковою накладною від 04.06.2016 № 3 на загальну суму 46312,50 грн, у тому числі податок на додану вартість - 9262,50 грн (а.с. 66) та видатковою накладною від 10.06.2015 № 5 на загальну суму 46312,50 грн, у тому числі податок на додану вартість - 9262,50 грн.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано до суду копії наступних докуцментів: податкових накладних від 04.06.2015 № 3 (а.с. 70), від 10.06.2015 № 5 (а.с. 75); рахунків від 29.05.2015 № 7 (а.с. 76), віл 04.06.2015 №3 (а.с. 77), від 10.06.2015 № 5 (а.с. 78); платіжних доручень від 03.06.2015 № 81268 (а.с. 79), від 04.06.2015 № 81358 (а.с. 79), від 11.06.2015 № 81929 (а.с. 80), від 05.06.2015 № 81427 (а.с. 80), від 12.06.2015 № 82018 (а.с. 81), від 15.06.2015 № 82143 (а.с. 82), від 16.06.2015 № 82303 (а.с. 82), від 24.06.2015 № 82930 (а.с. 83), від 17.06.2015 № 82440 (а.с. 83), від 25.06.2015 № 83075 (а.с. 84); прибуткових накладних від 05.06.2015 № 3586 (а.с. 85), від 12.06.2015 № 3702 (а.с. 86); накладних на переміщення товару від 05.06.2015 № 3586 (а.с. 85), від 06.06.2015 № 9429 (а.с. 87), від 12.06.2015 № 9928 (а.с. 88), від 30.06.2015 № 24953 (а.с. 89).

Згідно з копіями товарно-транспортних накладних від 04.06.2015 № 3 (а.с. 67-68), від 10.06.2015 № 5 (а.с. 72-73) ТОВ "Дондревпром" здійснив поставку товару з використанням послуг перевізників - ТОВ "Профі-Хаус" та ТОВ "Траф Альянс".

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи контролюючого органу, що надані позивачем товарно-транспортні накладні оформлені з порушеннями, з огляду на наступне.

Наявні в матеріалах справи копії товарно-транспортних накладних містять підписи відповідальних осіб, а також інші обов'язкові реквізити, за допомогою яких можливо встановити масу, дату, перевізника, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування вантажу, його кількість тощо.

Посилання контролюючого органу як на підставу нереальності спірної господарської операції, що у товарно-транспортних накладних відсутня інформація про код ЄДРПОУ перевізника, колегія суддів вважає необґрунтованими через те, що за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товару та використання його у власній господарській діяльності, відсутність таких документів як товарно-транспортна накладні або їх окремі недоліки чи невідповідності не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність права на податковий кредит та підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов'язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару.

Колегія суддів зазначає, що товарно-транспортна накладна є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах України та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

Також з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ "Укрмашхімкомплект-2013" був укладений договір поставки від 17.04.2014 № 27/0012 (а.с. 94-98), за умовами якого ТОВ "Укрмашхімкомплект-2013" зобов'язався передати у власність, а ПАТ "Сумихімпром" - прийняти та оплатити підшипники кулькові, роликові, упорні, лінейні, гумотехнічні матеріали - ремені, манжети, що підтверджується видатковими накладними: від 10.06.2016 № У-00000425 на загальну суму 139464 грн, у тому числі податок на додану вартість - 23244 грн (а.с. 99 ); від 18.06.2015 № У-00000450 на загальну суму 24024 грн, у тому числі податок на додану вартість - 40004 грн (а.с. 102); від 19.06.2015 № У-00000459 на загальну суму 70104 грн, у тому числі податок на додану вартість - 11684 грн (а.с.106).

На підтвердження реальності господарських операцій за вказаним договором поставки позивачем надано до суду копії: податкових накладних від 10.06.2015 № 33 (а.с. 101), від 18.06.2015 № 55 (а.с. 105); від 19.06.2015 № 62 (а.с. 108) рахунку-фактури від 09.06.2015 № У-00000535 (а.с. 118); платіжних доручень від 17.06.2015 № 82486 (а.с. 119), від 25.06.2015 № 83097 (а.с. 119), від 26.06.2015 № 83194 (а.с. 120); прибуткових накладних від 11.06.2015 № 3572 (а.с. 109), від 22.06.2015 № 3923 (а.с. 113), від 22.06.2015 № 3916 (а.с. 116); накладних на переміщення товару від 12.06.2015 № 9912 (а.с. 110), від 03.07.2015 № 11326 (а.с. 111), від 22.07.2015 № 12530 (а.с. 112), від 07.07.2015 № 11556 (а.с. 114), від 10.08.2015 № 30389 (а.с. 115), від 07.08.2015 № 30250 (а.с. 117).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність кодів УКТ ЗЕД в податкових накладних, з огляду на те, що товар не було імпортовано, а паспорти на імпортований товар надані позивачем помилково, про що зазначено в запереченнях до акту перевірки (а.с. 40-46)

Крім того, та обставина, що в копіях експрес-накладних: від 11.06.2015 № 7059 (а.с. 100), від 22.06.2015 № 4838 (а.с. 107), від 19.06.2015 № 4890 (а.с. 103), згідно яких ТОВ "Укрмашхімкомплект-2013" здійснив поставку товару позивачу з використанням автотранспорту ТОВ "Нова Пошта", відсутній повний опис товару, не свідчать про безтоварність господарських операцій з придбання позивачем ТМЦ та факту їх перевезення. При цьому реальність господарської операції підтверджується первинними бухгалтерськими документами постачальника та покупця, які надані позивачем на перевірку.

Колегією суддів встановлено, що на час видачі податкових накладних, копії яких, наявні в матеріалах справи, контрагенти позивача ТОВ "Дондревпром" та ТОВ "Укрмашхімкомплект-2013" були зареєстровані в установленому законом порядку, знаходились на обліку в податковому органі, мали статус платника ПДВ, свідоцтво платника ПДВ не було анульовано на момент укладання та виконання договору поставки, докази що спростовують ці обставини відповідачем не надано.

Також відповідачем не надано до суду доказів фактичної відсутності операцій по придбанню позивачем товару у вказаних підприємств.

Колегією суддів встановлено, що одним з основних видів діяльності ПАТ "Сумихімпром"є виробництво добрив і азотних сполук.

Отже, з поданих позивачем до суду первинних документів вбачається, що діяльність позивача відповідає умовам укладених договорів та видам господарської діяльності, свідчить про наявність господарської мети при здійсненні господарських операцій з метою отримання прибутку.

Наявні в матеріалах справи податкові накладні відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України, тобто підстави вважати зазначені податкові документи недійсними відсутні.

Таким чином, формування податкового кредиту та витрат обумовлено придбанням товару з метою його використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності у платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів, а до собівартості реалізованої продукції

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що господарські операції між позивачем та контрагентами ТОВ "Дондревпром" та ТОВ "Укрмашхімкомплект-2013" повністю підтверджені первинними документами та мають реальний характер, а результати даних господарських операцій безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача.

Враховуючи докази належного документального підтвердження реального здійснення позивачем господарських операцій з вказаними постачальниками, колегія суддів вважає, що відповідач не довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень від 15.04.2016р. № про завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 57457 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 28728,50 грн., та № про зменшення суми від'ємного значення оподаткування податком на прибуток в розмірі 177586 грн.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2016р. по справі № 818/519/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Шевцова Н.В.
Судді Мінаєва О.М. Макаренко Я.М.
Повний текст ухвали виготовлений 23.09.2016 р.