Справа № 2-а-104/10
Суддя: Ганько І. І.
Дата ухвалення: 2010-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Перечинський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-а-104/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2010 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Ганька І.І.,

при секретарі Василиха Ж.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перечин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора ДПС взводу супроводу лейтенанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 083078 від 16 червня 2010 року,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 16 червня 2010 року інспектор ДПС взводу супроводу лейтенант міліції ОСОБА_2 виніс відносно нього постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 083078, згідно якої він 16 червня 2010 року о 12.30 год. на автодорозі Мукачево-Хуст, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21144», д/н АЕ 9901 ВТ, перевищив встановлену швидкість руху, а саме рухався зі швидкістю 89 км/год. Згідно даної постанови його визнано винним у вчинені правопорушення і піддано стягненню у вигляді штрафу в розмірі 260,00 грн. Вважає, що вказана постанова є неправомірна, оскільки така не відповідає вимогам КУпАП. Так, на ділянці автодороги Мукачево-Рогатин починаючи із забудованої території с. Сільце до с. Гребля відсутні дорожні знаки типу 5.45 і 5.46, які позначають межу с. Сільце. В населеному пункті їхав з дозволеною швидкістю, а проїхавши забудовану територію поступово почав збільшувати швидкість руху. Крім цього відповідач не надав йому ні фотоматеріали, що підтверджують факт правопорушення, ні прилад, на якому було зафіксовано швидкість руху, ні документів на підтвердження своєчасного проходження перевірки та державної метрологічної атестації вимірювального приладу Визир. Також у протоколі зазначено, що справа розглядатиметься у ВДАІ м. Перечин, хоча постанова виносилась безпосередньо на дорозі. Разом з цим у ній же вказано місце розгляду м. Ужгород. Крім цього зазначає, що при винесені постанови було грубо порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а тому просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд розглядає справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У судовому засіданні встановлено, що 16 червня 2010 року старшим інспектором ДПС взводу супроводу лейтенантом міліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АО № 066526, згідно якого 16 червня 2010 року ОСОБА_1 на автодорозі Мукачево-Хуст-Рогатин в с. Сільце Іршавського району, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 211440», д/н АЕ 9901 ВТ, перевищив встановлену швидкість руху, а саме рухався зі швидкістю 89 км/год (а. с. 6).

Також встановлено, що 16 червня 2010 року старшим інспектором ДПС взводу супроводу лейтенантом міліції ОСОБА_2 винесено постанову серії АО № 083078 про адміністративне правопорушення за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 260 грн. (а. с. 5).

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також, про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені обставини встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпеченням безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.11 Закону України ?ро міліцію передбачено право працівника міліції використовувати передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби, в тому числі засоби фото- і відео спостереження, для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а у випадках, передбачених законом, тимчасово затримувати і доставляти на спеціальні майданчики чи стоянки для зберігання транспортні засоби, експлуатація яких не допускається або забороняється законом.

Також, у відповідності до ст.ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані в якості доказу у справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання. Таких документів при розгляді даної справи відповідачем не представлено.

Отже, із наданих позивачем документів не убачається, що в даному випадку виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке було зафіксоване приладом Візир, було здійснено у відповідності до вимог КУпАП, Закону України ?ро міліцію, Закону України ?ро дорожній рух, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС 27 березня 2009 року за № 111, так як відповідачем документів та матеріалів, які можуть бути використані як докази у справі, не надано.

Разом з цим, Пленум Верховного Суду України Постановою №14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертає увагу судів на неприпустимість під час розгляду справ про адміністративні правопорушення ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності (п.24).

Згідно Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 14.04.1997р. №341 одним з основних завдань ДАІ є забезпечення безпеки учасників дорожнього руху, захист їх прав та законних інтересів (п.п.5п.4).

Відповідно до Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої Наказом МВС України №111 від 27.03.2009р. взаємовідносини працівника ДПС з учасниками дорожнього руху мають ґрунтуватися на принципах дотримання законності, забезпечення свободи та недоторканності особи, забезпечення її прав, уважному, доброзичливому і поважному ставленні до громадян (п.28.1).

Як убачається із постанови, що оскаржується, в такій не зазначено доказів, на підставі яких було прийняте рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення, не зазначено місця вчинення правопорушення, не вказано обмеження максимальної швидкості, не враховано пояснення позивача з цього приводу, не зазначено свідків, які б могли підтвердити факт перевищення позивачем встановленої швидкості руху.

Крім цього, при складанні постанови субєктом владних повноважень старшим інспектором ДПС взводу супроводу лейтенантом міліції ОСОБА_2 вчинено низку порушень вимог ст.280 КУпАП, а саме не зясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, в постанові відсутні відомості щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення; чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням того, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 71, 86, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до старшого інспектора ДПС взводу супроводу лейтенанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 083078 від 16 червня 2010 року - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 083078 від 16 червня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 260,00 грн., закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через цей суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 5 ст.186 КАС України.

Головуючий: Ганько І.І.