Справа № 272/87/16-а
Суддя: Брагін В. І.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 272/87/16-а
Провадження № 2-а/272/9/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року

Андрушівській районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Брагіна В.І.

при секретарях Ахановій О.В.,Бондаренко Л.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2

з участю представника відповідача Рудюк Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Гальчинської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив :

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом,який неодноразово змінювала в процесі розгляду справи та згідно останніх змінених позовних вимог,зазначила,що рішенням 3 сесії 5 скликання Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 31 липня 2006 року « Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність громадян», зокрема п.1 та додатку № 1,згідно їй було передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель земельну ділянку загальною площею 0.25 га , з них рілля 0.25 га, будівлі 0.25 га., а також додатку № 2, згідно якого передано у приватну власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку загальною площею 0,20 га.Зазначеному рішенню передувало рішення Виконавчого комітету Гальчинської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 28 травня 1999 року за № 36 « Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», зокрема п.1 та додатку №1,згідно якого ОСОБА_4 передано у приватну власність для обслуговування власного житлового будинку земельну ділянку загальною площею 0.11 га, із них рілля 0.08 га та будівництво 0.03 га, а їй передано у приватну власність для обслуговування власного житлового будинку земельну ділянку загальною площею 0.25 га, із них рілля 0.23 га та будівництво 0.02 га, а згідно додатку № 2 її бабі - ОСОБА_5 передано земельну у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку загальною площею 0.25 га, із них рілля 0.25 га.Вищевказані рішення Виконавчого комітету Гальчинської сільської ради та рішення Гальчинської сільської ради суперечать одне одному, оскільки в них не зазначено конкретні адреси земельних ділянок, які передаються у власність вищевказаним громадянам, загальні площі наданих земельних ділянок значно перевищують фактичну площу земельної ділянки, яка мається за адресою: АДРЕСА_1, їй двічі надано одну і ту-ж земельну ділянку площею 0.25 га тощо.Тому, виникла необхідність у визнання протиправними та скасуванні обох вищевказаних рішень.Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона є єдиним власником житлового будинку загальною площею 51.2 кв. м. та житловою площею 37.8 кв. м., сараю Б-1 загальною площею 22.8 кв. м., сараю В-1 загальною площею 41.6 кв. м., літньої кухні Г-1 загальною площею 34.5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди мені належить на підставі договорів дарування від 15 жовтня 1991 року за № 40 та 29 жовтня 1991 року за № 54.В цих договорах зазначено, що цілий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 4500 кв. м. ( 0.45 га).Правомірність та законність вищевказаних обох договорів дарування підтверджена рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 листопада 2015 року, яке вступило в законну силу і згідно ст. 72 КАС України ці обставини не потребують доказуванню у даній справі. Загальна площа земельної ділянки 0.45 га за адресою : АДРЕСА_1 відповідає і відомостям , які зазначені в погосподарській книзі Гальчинської сільської ради за 1996-2010 роки, а саме за вказаним будинковолодінням рахується 0.25 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд та 0.20 га для ведення особистого підсобного господарства. Також, згідно погосподарської книги Гальчинської сільської ради за 2000-2010 роки за адресою проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 рахується земельна ділянка загальною площею 0.31 га., а саме 0.11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за цією адресою та 0.20 га для ведення особистого селянського господарства.Тому можна зробити висновок , що ОСОБА_6 згідно рішень Виконавчого комітету Гальчинської сільської ради від 28 травня 1999 року та Гальчинської сільської ради від 31 липня 2006 року надавались саме земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_2 відповідно 0.11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд саме за цією адресою та 0.20 га для ведення особистого селянського господарства також за адресою: АДРЕСА_2 Крім того, згідно обох рішень розміри земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_1 аж ніяк не можуть бути 1.06 га(0.11 га( ОСОБА_4.) +0.25 га( ОСОБА_7.)+ 0.25 га( ОСОБА_5.)+0.25 га( ОСОБА_2.)+ 0.20 га( ОСОБА_4.).Окрім того, рішення третьої сесії 5 скликання Гальчинської сільської ради є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею саме 0,20 га у користуванні ОСОБА_6 раніше не перебувала, її межі в натурі (на місцевості) не визначалися, довгостроковими межовими знаками не закріплювалися, а тому орган місцевого самоврядування зобов'язаний був спочатку затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, а після цього надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі, і затвердити проект із землеустрою,, чим порушив ст. ст.118,123 Земельного кодексу України, а також: ст.ст. 50 ,55-56 Закону України "Про земелеустрій" та Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.Отже, ОСОБА_6 не зверталась до органу місцевого самоврядування з заявою про вибір місця розташування земельної ділянки з обгрунтуванням необхідності її відведення.Рішення про затвердження матеріалів вибору земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_6, як і рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою сесією Гальчинської сільської ради не приймалося, відсутнє погодження органу містобудування і архітектури на відведення земельної ділянки.Єдиним об"єктом нерухомого майна, з яким могло бути пов"язане право ОСОБА_6 на безоплатне отримання у власність земельної ділянки є житловий будинок, який належить виключно їй.Умови договорів на відчуження частин будинковолодіння не містили умов щодо переходу у власність земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок з господарськими будівлями, оскільки у власність або у користування земельна ділянка нікому із співвласників домоволодіння не передавалася (ст. 125 ЗК України), і порядок користування земельною ділянкою не встановлювався.Також ,відсутній акт про передачу власнику земельної ділянки на зберігання довгострокових межових знаків. Крім того,ОСОБА_6 не надала Відповідачам плану відведення земельної ділянки в натурі, даних про встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами.Не надано будь-яких правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності або право постійного користування спірною земельною ділянкою.Позивач стверджує, що ніхто до неї ніколи не звертався з проханням підписати протокол погодження меж земельної ділянки, оскільки це погодження меж повинно бути із зовнішніми землекористувачами. Між мною та ОСОБА_6 повинна була бути угода про розподіл земельної ділянки. Така угода затверджується в нотаріальному порядку( складається відповідна нотаріальна заява).Просила визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Гальчинської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 28 травня 1999 року за № 36 « Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», в частині п.1 та додатку №1,згідно якого ОСОБА_4 передано у приватну власність для обслуговування власного житлового будинку земельну ділянку загальною площею 0.11 га, із них рілля 0.08 га та будівництво 0.03 га, , а згідно додатку № 2 її бабі - ОСОБА_5 передано у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку загальною площею 0.25 га, із них рілля 0.25 га.:визнати протиправнним та скасувати рішення 3 сесії 5 скликання Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 31 липня 2006 року « Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність громадян», додатку № 2, згідно якого передано у приватну власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку 0,20 га.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з зазначених в позові підстав.

В судовому засіданні представник відповідача позов визнала,пояснила,що дійсно, рішенням 3 сесії 5 скликання Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 31 липня 2006 року « Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність громадян», зокрема п.1 та додатку № 1,позивачу було передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель земельну ділянку загальною площею 0.25 га , з них рілля 0.25 га, будівлі 0.25 га., а також додатку № 2, згідно якого передано у приватну власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку загальною площею 0,20 га.Зазначеному рішенню передувало рішення Виконавчого комітету Гальчинської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 28 травня 1999 року за № 36 « Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», зокрема п.1 та додатку №1,згідно якого ОСОБА_4 передано у приватну власність для обслуговування власного житлового будинку земельну ділянку загальною площею 0.11 га, із них рілля 0.08 га та будівництво 0.03 га, а позивачу було передано у приватну власність для обслуговування власного житлового будинку земельну ділянку загальною площею 0.25 га, із них рілля 0.23 га та будівництво 0.02 га, а згідно додатку № 2 її бабі - ОСОБА_5 передано земельну у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку загальною площею 0.25 га, із них рілля 0.25 га.Вищевказані рішення Виконавчого комітету Гальчинської сільської ради та рішення Гальчинської сільської ради суперечать одне одному, оскільки в них не зазначено конкретні адреси земельних ділянок, які передаються у власність вищевказаним громадянам, загальні площі наданих земельних ділянок значно перевищують фактичну площу земельної ділянки, яка мається за адресою: АДРЕСА_1.Чому приймалися вказані рішення сільської ради пояснити не може.але вважає їх незаконними.Між позивачем та ОСОБА_6. в даний час існує спір щодо користування вказаною земельною ділянкою,який неодноразово розглядався на виконкомі Гальчинської сільської ради,але вирішити його неможливо,оскільки фактичний розмір земельної ділянки значно менш ніж розмір земельних ділянок,виділений за вказаною адресою зазначеними рішеннями сільради. Просила скасувати всі вищевказані рішення сільської ради,оскільки в подальшому буде можливість передати позивачу та ОСОБА_6 у власність земельні ділянки,які будуть відповідати фактичному розміру земельної ділянки.

В судовому засіданні третя особа - ОСОБА_6 - позов не визнала,пояснила,що рішенням Виконавчого комітету Гальчинської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 28 травня 1999 року за № 36 « Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», зокрема п.1 та додатку №1,згідно якого їй передано у приватну власність для обслуговування власного житлового будинку земельну ділянку загальною площею 0.11 га, із них рілля 0.08 га та будівництво 0.03 га. за адресою: АДРЕСА_2.На вказану земельну ділянку вона 13 листопада 2015 року отримала свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку.Що стосується земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_1 вважає,що позивач незаконно користується вказаною земельною ділянкою,оскільки в договорах дарування від 15 жовтня 1991 року за № 40 та 29 жовтня 1991 року за № 54 не зазначено,що у приватну власність позивача за вищевказаною адресою передається земельна ділянка загальною площею 0.45 га. Вважала,що ця земельна ділянки повністю належить їй,оскільки частина цієї ділянки була передана їй як бувшому члену колгоспу,а друга частина належить їй як спадкове майно після смерті її матері - ОСОБА_5.Просила в задоволенні позову відмовити.

Суд,заслухавши пояснення позивача,представника позивача,пояснення представника відповідача,третьої особи,дослідивши матеріали адміністративної справи ,вважає позов таким,що підлягає частковому задоволенню.При цьому суд в порядку ст.162 КАС України вважає необхідним вийти за межі заявлених остаточних позовних вимог.

Ця позиція суду ґрунтується на наступних правових нормах:

Відповідно до частин 6 ст. 118 Земельного кодексу України(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Ктївської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Згідно частини 7 ст. 118 Земельного кодексу України ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Статтею 26 Закону України «Про землеустрій" (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим,органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Статтею 50 Закону України «Про землеустрій" визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677 проект відведення земельної ділянки розробляється на підставі рішення сільської, селищної, міської ради, районної, Київської або Севастопольської міської держадміністрації, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок.

При цьому п. 2 вищевказаного порядку передбачає, що проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення.

Відповідно до частин 8-10 ст. 118 Земельного кодексу України проект відведення земельної ділянки розробляється організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт і погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Відповідна рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Відповідно до пункту в частини 2 ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку.

Згідно частини 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Аналіз норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку, що зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об"єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного законодавства і цивільного законодавства при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість (правова позиція Судової палати у цивільних та господарських справах Верхового Суду України в постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2 цс 15).

Вищезазначене дає підстави для висновку, що саме наявність зареєстрованого права власності на житловий будинок і господарські будівлі має бути визначальним при прийнятті органом місцевого самоврядування рішення щодо вибору місця розташування земельної ділянки і воно має бути пов"язане з будівлею, на яку зареєстроване право власності.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 81 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) підставою для набуття права власності на земельну ділянку, є безоплатна передача земельної ділянки із земель державної і комунальної власності.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ч. 1 ст. 121 ЗК, зокрема, для ведення особистого селянського господарства-не більше 2,0 гектара, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

Відповідно ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, відповідно до якої при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди .

Згідно пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", яким передбачено: виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Згідно ст.16 Закону України « Про Державний земельний кадастр» (кадастровий номер земельної ділянки )земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Із змісту статей 125, 126 ЗК України слідує, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступити до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі ( на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою співвласників жилого будинку необхідно вимагати документи про надання її для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель; план земельної ділянки, відведеної в натурі( на місцевості); план цієї ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного із співвласників, а також розташованих на ній будівель, плодово-ягідних насаджень; правовстановлюючі документи на будинок із зазначенням розміру частки кожного співвласника; угоду чи рішення суду про поділ будинку в натурі або визначення порядку користування ним; угоду про порядок користування земельною ділянкою, якщо вона мала місце.

В ст.55 Закону України « Про землеустрій»(технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) зазначено:

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами,шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами,фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо),межові знаки можуть не встановлюватися.

Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Ст. 55-1 зазначеного закону(технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту) передбачено,що встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації;

в) кадастровий план земельної ділянки із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту;

г) матеріали польових геодезичних робіт;

ґ) копії документів, що є підставою для виникнення прав суборенди, сервітуту.

У ст.56 цього закону (технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок )вказано:

Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок включає:

а) пояснювальну записку;

б)технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації;

в) кадастрові плани земельних ділянок, які об'єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку;

г) матеріали польових геодезичних робіт;

ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу;

д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути;

е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об'єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні);

є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об'єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Судом встановлено, що рішенням 3 сесії 5 скликання Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 31 липня 2006 року « Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність громадян», зокрема п.1 та додатку № 1,згідно позивачу було передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель земельну ділянку загальною площею 0.25 га , з них рілля 0.25 га, будівлі 0.25 га., а також додатку № 2, згідно якого передано у приватну власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку загальною площею 0,20 га. Рішенням Виконавчого комітету Гальчинської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 28 травня 1999 року за № 36 « Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», зокрема п.1 та додатку №1,згідно якого ОСОБА_4 передано у приватну власність для обслуговування власного житлового будинку земельну ділянку загальною площею 0.11 га, із них рілля 0.08 га та будівництво 0.03 га, а їй передано у приватну власність для обслуговування власного житлового будинку земельну ділянку загальною площею 0.25 га, із них рілля 0.23 га та будівництво 0.02 га, а згідно додатку № 2 її бабі - ОСОБА_5 передано земельну у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку загальною площею 0.25 га, із них рілля 0.25 га. Вищевказані рішення Виконавчого комітету Гальчинської сільської ради та рішення Гальчинської сільської ради суперечать одне одному, оскільки в них не зазначено конкретні адреси земельних ділянок, які передаються у власність вищевказаним громадянам, загальні площі наданих земельних ділянок перевищують фактичну площу земельної ділянки, яка є за адресою: АДРЕСА_1, а саме 0,45 га. Фактично вищезазначеними рішеннями сільської ради у власність трьох осіб - ОСОБА_2,ОСОБА_6,ОСОБА_5 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,81 га. ,що на думку суду є порушенням вимог Закону України « Про землеустрій», ст.ст.12,95,96, 103,118,123,125,126 ЗК України,тому суд визнає ці рішення протиправними та частково скасовує їх,оскільки судом встановлено ,що рішенням Виконавчого комітету Гальчинської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 28 травня 1999 року за № 36 « Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», зокрема п.1 та додатку №1,згідно якого ОСОБА_6 було передано у приватну власність для обслуговування власного житлового будинку земельну ділянку загальною площею 0.11 га, із них рілля 0.08 га та будівництво 0.03 га. за адресою: АДРЕСА_2.На вказану земельну ділянку вона 13 листопада 2015 року отримала свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку.Таким чином,судом встановлено,що земельна ділянка загальною площею 0.11 га. не відноситься до земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_1 тому відмовляє в задоволенні позову про скасування рішення 3 сесії 5 скликання Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 31 липня 2006 року « Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність громадян» в цій частині.

На думку суду скасування цих рішень надає можливість Гальчинській сільській раді Андрушівського району Житомирської області прийняти рішення про передачу земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_2,ОСОБА_6 з врахуванням розміру земельної ділянки,яка є в наявності в натурі за адресою : АДРЕСА_1 та відповідного права цих осіб на її приватизацію.

Керуючись ст.12, ч. 1 ст. 81, ст. ст. 89,95,96,103, 116, 118, 120, 121, 123,125, 126,151 Земельного кодексу України, ст.ст. 50,55-56 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року, Порядком розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677, Постановою Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ",ст.ст.9,11,159-163 КАС України,суд,-

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Гальчинської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 28 травня 1999 року за № 36 « Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», в частині п.1 додатку №1,згідно якого ОСОБА_7 передано у приватну власність для обслуговування власного житлового будинку земельну ділянку загальною площею 0.25 га, із них рілля 0.23 га та будівництво 0.02 га. та додатку № 2 передано ОСОБА_5 передано у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку загальною площею 0.25 га, із них рілля 0.25 га.

Визнати протиправнним та скасувати рішення 3 сесії 5 скликання Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 31 липня 2006 року « Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність громадян», в частині п.1 та додатку № 1 , згідно якого мені, ОСОБА_2 передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель земельну ділянку 0.25 га , з них рілля 0.25 га, будівлі 0.25 га., а також додатку № 2, згідно якого передано у приватну власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку 0,20 га.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя:В. І. Брагін