Справа № 566/599/16-а
Суддя: Бандура А. П.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№556/599/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Бандури А.П.

при секретарі Гутюк С.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоукраїнської сільської ради Млинівського району Рівненської області про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась в Млинівський районний суд з позовом до Новоукраїнської сільської ради Млинівського району Рівненської області про зобов'язання вчинити дію, посилаючись на те, що рішення Новоукраїнської сільської ради № 74 від 26 травня 2016 року порушує її права і є всі підстави для визнання його протиправним.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з'явилась, представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позов підтримує в повному обсязі та просив його задовольнити.

(а.с. 19)

В позовній заяві позивач ОСОБА_3 просить суд зобов'язати Радянську сільську раду Млинівського району Рівненської області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,45 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що були передані безоплатно у приватну власність покійній матері ОСОБА_5 відповідно до рішення Новоукраїнської сільської ради №56 від 24 жовтня 1996 року.

Представник відповідача Новоукраїнської сільської ради Млинівського району Рівненської області в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності представника відповідача, заперечень проти задоволення позовних вимог немає.

(а.с. 18)

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підставний та підлягаючий до задоволення так як він підтверджується наступними доказами, зокрема, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданою 28 серпня 2064 року Новоукраїнською сільською радою Млинівсьокого району Рівненській області посвідчується, що батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, являються ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

(а.с. 6)

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 виданого 28 травня 1983 року Новоукраїнською сільською радою Млинівського району Рівненської області вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 одружились 28 травня 1983 року. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Козачук».

(а.с. 6)

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 27 квітня 2010 року Новоукраїнською сільською радою Млинівського району Рівненської області підтверджується, що мати позивача ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

(актовий запис №13)

(а.с.7)

З довідки виданої 08 квітня 2016 року Новоукраїнською сільською радою Млинівського району Рівненської області за №160 вбачається, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, протягом останніх п'яти років проживала в господарстві своєї дочки ОСОБА_1, яка доглянула її до смерті.

(а.с.8)

Архівним витягом з рішення №56 сесії Новоукраїнської сільської Ради народних депутатів від 24 жовтня 1996 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадян» виданого архівним відділом Млинівської райдержадміністрації 07 квітня 2016 року за №82/04-01 підтверджується, що ОСОБА_5 безкоштовно у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства передано земельну ділянку загальною площею 0,70 га.

(а.с. 9)

З повідомлення Управління Держгеокадастру у Млинівському району Рівненської області вбачається, що станом на 29 грудня 2012 року гр.. ОСОБА_5 не видавалися державні акти на право приватної власності на земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,45 га для ведення особистого селянського господарства на території Новоукраїнської сільської ради.

(а.с.10)

Рішенням № 74 сесії Новоукраїнської сільської ради Млинівського району Рівненської області від 26 травня 2016 року «Про розгляд заяви гр.. ОСОБА_1» підтверджується, що Радянська сільська рада вирішила відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) орієнтованою площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та орієнтовною площею 0,45га для ведення особистого селянського господарства в с.Свищів за рахунок земель, що були передані безоплатно у приватну власність ОСОБА_5, згідно рішення Новоукраїнської сільської ради від 24 жовтня 1996 року №56 у зв'язку відсутністю належних документів, які засвідчують факт, що ОСОБА_1 являється спадкоємцем ОСОБА_5

(а.с. 11)

У відповідності до вимог абзацу 3.1 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 йдеться про те, що статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Пунктом 3.5 вищезазначеного листа передбачено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК).

В абзаці 5 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду у справі №1-9/2009 від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - надалі Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Тобто, своє попереднє рішення про безоплатне надання у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 відповідач не вправі скасувати.

У відповідності до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Стаття 12 ЗК України регулює повноваження міських рад у галузі земельних відносин, пункт «б» якої передбачає передачу земельних ділянок комунальної власності увласність громадян та юридичних осіб.

Згідно до ч.ч. 1, 5 ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування спір вирішується судом.

Відповідно до п. 10 ст. 59 Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У відповідності до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

З аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Владні повноваження органів місцевого самоврядування реалізуються у відносинах, пов'язаних з управлінням в галузі використання земель, врегульованих розділом VII Земельного кодексу України, зокрема, встановлення та зміна меж адміністративно-територіальних утворень, планування використання земель, землеустрій, контроль за використанням та охороною земель, моніторинг земель, ведення державного земельного кадастру, у відносинах охорони земель, врегульованих розділом VI ЗК України; у відносинах, визначених частиною 1 статті 16 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності" від 17 листопада 2009 року № 1559-VI, та інших відносинах, пов'язаних із застосуванням земельного законодавства. Зі змісту п. «є» статті 184 ЗК України випливає, що землеустрій передбачає підготовку документів, що посвідчують право власності або право користування землею, у випадках, передбачених законом. Відповідно, вирішення спорів, що виникають з цих правовідносин, не належить до компетенції судів загальної юрисдикції.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 01 квітня 2010 року №10-пр/2010 вказав, що при вирішенні питань місцевого значення (ч. 1 ст. 143 Конституції України), при вирішенні питань розпорядження землями територіальних громад (п.п. «а»-«г» ст.12 ЗК України) місцеві ради «діють як суб'єкти владних повноважень».

Таким чином, є всі підстави для скасування рішення №74 Новоукраїнської сільської ради Млинівського району Рівненської області від 26 травня 2016 року.

На підставі наведеного,

керуючись ст.7-12, 160-163,172 КАС України,

суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Новоукраїнської сільської ради Млинівського району Рівненської області про зобов'язання вчинити дії задоволити повністю.

Зобов'язати Радянську сільську раду Млинівського району Рівненської області надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки с.Свищів Млинівського району Рівненської області, дозвіл на виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,45 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що були передані безоплатно у приватну власність покійній матері ОСОБА_5 відповідно до рішення Новоукраїнської сільської ради №56 від 24 жовтня 1996 року.

Апеляційна скарга на постанову Млинівського районного суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Млинівський районний суд. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура