Справа № 524/3505/16-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р.Справа № 524/3505/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької міської ради Полтавської області на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.07.2016р. по справі № 524/3505/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцької міської ради Полтавської області

про визнання протиправним та скасування пункту рішення,

ВСТАНОВИЛА:

До Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування пункту рішення.

В обґрунтування позову зазначає, що 27.08.2013 на підставі заяви Автозаводською районною радою м. Кременчука йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1

У подальшому, пунктом 26 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 24.02.2016 «Про передачу чи відмову у передачі земельних ділянок у власність громадянам в м. Кременчуці» йому відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність, орієнтовною площею 0,0028 га, для будівництва індивідуального гаража за вищевказаною адресою.

Вказаний пункт рішення міської ради обґрунтовано відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке розташовано на цій ділянці (гараж).

Позивач вважає, що п. 26 рішення Кременчуцької міської ради від 24.02.2016 щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність вказаної земельної ділянки є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.07.2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано п. 26 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 24.02.2016 «Про передачу чи відмову у передачі земельних ділянок у власність громадянам в м. Кременчуці», в частині відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_1 для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати судовий збір у сумі 551,20 грн.

Кременчуцька міська рада Полтавської області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.07.2016 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що міська рада відмовила позивачу у затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки у зв`язку з розміщенням на ній самовільно збудованого майна гаража та відсутності правовстановлюючих документів на нього.

Позивач повідомлявся на адресу визначену в позовній заяві, поштове відправлення повернулося з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання та зазначенням не визначення номеру квартири, тобто відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України позивач вважається повідомленим належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 27.08.2013 на підставі заяви ОСОБА_1 Автозаводською районною радою м. Кременчука йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1

На підставі вказаного рішення позивачем, згідно з договором від 03.11.2013 № 10-м, замовлено та Кременчуцькою філією східного державного підприємства геодезії, картографії, кадастру та геоінформатики розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вищезазначеною адресою.

Пунктом 26 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 24.02.2016 «Про передачу чи відмову у передачі земельних ділянок у власність громадянам в м. Кременчуці» ОСОБА_1 відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність, орієнтовною площею 0,0028 га, для будівництва індивідуального гаража за вищевказаною адресою у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомого майна-гараж, розташований на земельної ділянці та відсутністю дозвільних документів на його будівництво.

Як зазначено в пояснювальній записці до Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки земельна ділянка не використовується. Межі та площа земельної ділянки, що проектується до відведення визначено згідно з матеріалами вибору земельної ділянки. На земельній ділянці відсутні зелені насадження. Під`їзд до ділянки можливо здійснити з АДРЕСА_1. Раніше ця ділянка нікому не надавалась, що підтверджується земельно-кадастровою документацією. Фактична її площа 0,0028 га.

При проведенні геодезичних вишукувань та візуального обстеження в натурі земельної ділянки, що відводиться, земель природо-заповідного та іншого природоохоронного призначення, лісогосподарського призначення та водного фонду не виявлено.

Матеріали проекту містять копію технічного паспорта ТОВ «Укртехінвентаризація-1» на гараж ОСОБА_1 (фундамент бетонний, стіни бетонні плити) по АДРЕСА_1

Проект відведення спірної земельної ділянки, відповідно до вимог ст. 186, 186-1 Земельного кодексу України, погоджено: висновком від 13.12.2013 № 154 Управління держземагентства у м. Кременчуці Полтавської області, висновком від 21.11.2013 № 260 Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, листом від 28.11.2013 № Є-01-14/48 Управління культури Полтавської обласної державної адміністрації.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 20.07.2015 земельна ділянка має наступні загальні відомості:

- Кадастровий номер - НОМЕР_1;

- Місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця) АДРЕСА_1;

- Цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва;

- Категорія земель - землі житлової та громадської забудови;

- Вид використання земельної ділянки - для будівництва індивідуальних гаражів;

- Форма власності комунальна власність;

- Площа земельної ділянки - 0,0028 га.

- Вид обмеження у використанні земельної ділянки охоронна зона навколо інженерних комунікацій;

- Площа ділянки, на яку поширюється обмеження 0,0004 га;

- Строк дії обмеження безстроково.

23.07.2015 між позивачем та ПАТ «Кременчукгаз» укладено договір про встановлення земельного сервітуту на прохід та проїзд транспортними засобами через спірну земельну ділянку до газових мереж та споруд згідно плану (схеми) земельної ділянки (Додаток 1).

Положеннями ч. 1, 4 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Пунктом «д» ч. 1 ст. 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у таких розмірах: для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Положеннями абз. 2 ч. 7, ч. 8 ст. 118 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 ЗК України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частинами 1, 2 ст. 186-1 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частиною 3 ст. 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що обсяг і межі повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів визначаються відповідними міськими радами за узгодженням з районними у містах радами з урахуванням загальноміських інтересів та колективних потреб територіальних громад районів у містах.

Рішенням Кременчуцької міської ради від 25.01.2011 року були визначені обсяги і межи повноважень Автозаводської та Крюківської районних у місті рад та їх виконавчих комітетів.

Положеннями ч.1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 50 Закону України «Про землеустрій», в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення міської ради від 24.02.2016 передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва III-V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці; Абзац десятий частини третьої статті 50 в редакції Закону N 863-VIII ( 863-19 ) від 08.12.2015 розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки), матеріали погодження проекту землеустрою.

Відмовляючи ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою та у передачі земельної ділянки у власність Кременчуцька міська рада у своєму рішенні від 24.02.2016 посилалась на відсутність правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна гаража, розташованого на земельній ділянці та відсутністю дозвільних документів на його будівництво.

З вищевикладеного можна зробити висновок про те, що відповідач відмовив ОСОБА_1 з підстав, не передбачених законодавством України.

Кременчуцька міська рада не враховувала той факт, що внаслідок внесених 08.12.2015 змін до ст. 50 Закону України «Про землеустрій», проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу, на час прийняття оскаржуваного рішення міської ради, не передбачав обов`язкового включення до нього правовстановлюючих документів на такий об`єкт нерухомого майна як гараж, оскільки він не відноситься до об`єктів будівництва III-V категорії складності.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законодавством України не заборонена безоплатна передача земельних ділянок (в тому числі для будівництва індивідуальних гаражів), на яких розміщено гаражі без наявності правовстановлюючих документів на них.

Отже, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про затвердження проекту землеустрою, відповідач не керувався вимогами чинного законодавства, у зв'язку з чим порушив основоположний принцип діяльності органу місцевого самоврядування, встановлений ст. 19 Конституції України, прийняв рішення не обґрунтовано.

В свою чергу позивач вважає, що у відповідача не має жодних законних підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки. Адже, ОСОБА_1, як громадянин України, має гарантоване державою право на безоплатну передачу у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 0,01 гектарів.

Згідно з матеріалами справи, земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови. Заявлений ОСОБА_1 вид використання - не суперечить її цільовому призначенню, її розмір становить 0,0028 га. Дана земельна ділянка розташована за межами об'єктів природо-заповідного фонду, за межами прибережних захисних смуг, не відноситься до земель лісового фонду. У приватну власність або користування іншим особам дана земельна ділянка не передавалась.

Положеннями ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 10, 11ст. 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Частиною 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦКУ житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 2 ст. 376 ЦКУ передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно з ч. 3 ст. 376 ЦКУ право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦКУ якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно з ч.5 ст. 376 ЦКУ на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Таким чином колегія суддів вважає за необхідне зазначити про наявність у позивача прав, що були порушені оскаржуваним пунктом рішення міської ради, внаслідок чого даний адміністративний позов є обґрунтованим.

Відмова в погодженні фактично не відповідає зазначеній нормі ЦК України.

Наявність спору щодо знесення будівництва не вбачається.

Доводи представника відповідача у суді апеляційної інстанції, що без документів на будівництво не можливо визначитися хто саме збудував гараж, колегія суддів оцінює критично.

Самочинне будівництво не є власністю будь-якої особи, а питання набуття права власності вирішується в судовому порядку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову про визнання протиправним та скасування п. 26 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 24.02.2016 «Про передачу чи відмову у передачі земельних ділянок у власність громадянам в м. Кременчуці», в частині відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_1 для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.07.2016р. по справі № 524/3505/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 26.09.2016 р.