Справа № 751/7810/16-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/7810/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Деркач О.Г. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А
20 вересня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І,
при секретарі Строй Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у м. Чернігові на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.08.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальону управління патрульної поліції у м. Чернігові Державної патрульної поліції лейтенанта поліції Дриг Ірини Михайлівни, третя особа - Департамент патрульної поліції управління патрульної поліції у м. Чернігові про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 24.07.2016 серії СП2 № 661213;
- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.08.2016 позов задоволено частково: скасовано постанову серії ПС2 № 661213 від 24.07.2016, винесену інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Державної патрульної поліції лейтенантом поліції Дриг Іриною Михайлівною, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з постановою третя особа звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи 24.07.2016 відносно ОСОБА_1 інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Державної патрульної поліції лейтенантом поліції Дриг І.М. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 661213, в якій зазначено, що 24.07.2016 о 10 год. 25 хв. в м. Чернігові по проспекту Перемоги, 128, ОСОБА_1 , перед перестроюванням у праву смугу не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку та при цьому не мала при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушила п. 9.2. б) та п. 2.1. а) ПДР України, скоївши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.5)
Позивач вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а тому й звернулась з даним позовом до суду першої інстанції.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови в цілому, а тому суд першої інстанції вважає, що позов підлягає задоволенню, а постанова у справі про адміністративне правопорушення скасуванню.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.
Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України «Про екстрену медичну допомогу», надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.
За змістом п. 9.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Згідно з абз. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до абз. «а» п. 2.4 ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Згідно зі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.
Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та відеозапису з місця події адміністративного правопорушення, наявного в матеріалах справи, причиною зупинки відповідачем транспортного засобу позивача було порушення ним п. 9.2 Правил дорожнього руху.
Водночас, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивачем допущено порушення п. 9.2 Правил дорожнього руху.
Доводи апелянта про те, що з відеозапису вбачається, що позивач, перед перестроюванням у праву смугу не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, є необгрунтованими, оскільки з дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису (а.с. 14) не вбачається порушення позивачем п. 9.2 Правил дорожнього руху, а напроти чітко вбачається, протилежне.
Крім того, із системного аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема, посвідчення водія, лише у випадку наявності підстав для зупинки транспортного засобу поліцейським, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Водночас, з урахуванням того, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, у відповідача були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу та вимоги пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема, посвідчення водія.
Більш того, у матеріалах справи наявне посвідчення водія ОСОБА_1 (а.с. 6), з якого вбачається, що у позивача посвідчення на А, В категорію, а авто на якому начебто порушено правила дорожнього руху відноситься до категорії В. Тобто, посвідчення водія у позивача дає їй право керувати транспортним засобом категорії В.
Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні жодні докази у справі про адміністративне правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
За змістом ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови у ній відсутній запис про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 661213 від 24.07.2016 є необґрунтованою та підлягає скасуванню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалене законенне та обгрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у м. Чернігові залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.08.2016 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.