Справа № 308/8913/16-а
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2016 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

при секретарі - Бомбушкар В.П.

з участю представника позивача - Радь О.І.

відповідача - ОСОБА_2

перекладача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянина Узбекистану ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Узбекистану ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що у ході проведення профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» 01.04.2016 року в м. Ужгороді по вул. Стаційній був виявлений громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець м. Андіжан Республіки Узбекистан, з документом, який посвідчує особу, а саме паспортом громадянина Республіки Узбекистан НОМЕР_1, виданого 24.03.2007 року, який перебував з порушенням правил перебування іноземців на території України, а саме з перевищенням дозволеного терміну перебування. Під час перевірки встановлено, що відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування на території України 26.01.2016 року, а саме за ч.1 ст. 203 КУпАП. Згідно наданих пояснень, відповідач пояснив, що не виїхав вчасно з України у зв»язку з тим, що не знав законів України. Оскільки громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійного місця проживання на території України не має, до органів та підрозділів міграційної служби із заявою та документами для продовження терміну перебування на території України не звертався, кошти на утримання в нього відсутні, підстав для подальшого перебування в Україні не має, з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положення статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 01.04.2016 року Головним управлінням Державної міграційної служби в Закарпатській області прийнято рішення про примусове повернення за межі України та роз»яснено відповідачу, про зобов»язання покинути територію України у термін до 30.04.2016 року. Однак, 29.08.2016 року під час проведення профілактичних заходів по виявленню та документуванню нелегальних мігрантів на ринку в м. Ужгороді по вул. Бородіна був виявлений ОСОБА_2. З огляду на вищенаведене, зокрема на те, що ОСОБА_2 не виконав рішення про примусове повернення, до органів та підрозділів міграційної служби із заявою та документами необхідними для вирішення питання про продовження строку перебування не звертався позивач просить прийняти рішення про примусове видворення за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період оформлення необхідних виїзних документів громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 тимчасово помістити в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні «Журавичі» за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773 - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - це іноземці та особи без громадянства , які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в»їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150 - іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в»їзду з держав з безвізовим порядком в»їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Відповідно до ч.2 ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

В судовому засіданні встановлено, що 01.04.2016 року в м. Ужгороді по вул. Станційній був виявлений громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець м. Андіжан Республіки Узбекистан, з документом, який посвідчує особу, а саме паспортом громадянина Республіки Узбекистан НОМЕР_1, виданого 24.03.2007 року, який перебував з порушенням правил перебування іноземців на території України, а саме з перевищенням дозволеного терміну перебування.

Також встановлено, що 01.04.2016 року громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП, а саме за порушення правил перебування в Україні, що підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення від 01.04.2016 року та копією постанови про накладання адміністративного стягнення від 01.04.2016 року.

Згідно пояснення ОСОБА_2 він не виїхав вчасно з України у зв»язку з тим, що не знав законів України.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

На підставі вказаного положення Закону, 01.04.2016 року Головним управлінням Державної міграційної служби в Закарпатській області прийнято рішення про примусове повернення за межі України та роз»яснено відповідачу, про зобов»язання покинути територію України у термін до 30.04.2016 року.

Однак, ОСОБА_2 вказане рішення не виконав, 29.08.2016 року під час проведення профілактичних заходів по виявленню та документуванню нелегальних мігрантів він був виявлений на ринку по вул. Бородіна в м. Ужгороді.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з п. 29 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», судам слід мати на увазі, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово видворені з території України лише на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням зазначених суб'єктів владних повноважень з позовною заявою про примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення (частина перша статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23.04.2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом не встановлено жодних обставин, які свідчили б про те, що виконання рішення про примусове видворення до держави належності буде становити для ОСОБА_2 реальну загрозу його життю, свободі або здоров'ю чи призведе до інших негативних наслідків, які згідно ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», є підставами для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення відповідача з території України в країну його походження.

Так, у відповідача законні підстави для знаходження на території України відсутні, оскільки термін перебування його на території України закінчився. Залишати територію України відповідач наміру не має, а тому підлягає примусовому видворенню з України. Крім того, статтею 4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Враховуючи, що після прийняття рішення територіальним підрозділом Державної міграційної служби України про примусове повернення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, останній ухилився від виїзду з України, в добровільному порядку не покинув територію України до встановленого йому терміну, чим порушив законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства, притягувався до відповідальності за порушення правил перебування в Україні, а також приймаючи до уваги відсутність заборон щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства, передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд приходить до висновку, що позовні вимоги про видворення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України в примусовому порядку підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-7, 256 ч.2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянина Узбекистану ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Узбекистану ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

На період оформлення необхідних виїзних документів громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 тимчасово помістити в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні «Журавичі» за адресою: АДРЕСА_1.

Допустити негайне виконання постанови.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя О.А. Придачук