Справа № 804/15640/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Управління соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів, -
Державне підприємство «Придніпровська залізниця» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації з вимогою стягнути з Управління соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації 13 320,10 грн. збитків за пільгове перевезення пасажирів та стягнути на користь залізниці витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 827, 00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 02.01.2014 року Державним підприємством «Придніпровська залізниця» укладено договір № 1 ПР/ДН-2-14-179 з Управлінням соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації, як розпорядником бюджетних коштів, про надання пільгового проїзду окремих категорій громадян та компенсаційних виплат за наданий пільговий проїзд. Відповідно до ЗУ «Про залізничний транспорт» збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення пільг.
Проте, Управління соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації, яке являється розпорядником бюджетних коштів, в повному обсязі не провело розрахунки за пільгові перевезення окремих категорій громадян. Відповідно до даних акту звіряння розрахунків від 18 травня 2015 року сума поточної заборгованості складає 13 320,10 грн. Позивач просить суд стягнути з Управління соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації 13 320 грн. 10 коп. збитків за пільгове перевезення пасажирів, а також - витрати пов'язані зі сплатою судового збору - 1 827,00 грн. на користь залізниці, оскільки добровільно відшкодувати зазначені збитки відповідач відмовляється.
Представник позивача у судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності у письмовому провадженні, надав письмові заперечення, у яких позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що дане зобов'язання управління не має можливості виконати у зв'язку з відсутністю кошторисних призначень.
Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02 січня 2014 року між Державним підприємством «Придніпровська залізниця» та Управлінням соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації був укладений договір № 1 ПР/ДН-2-14-179 про надання пільгового проїзду Державним підприємством «Придніпровська залізниця» окремим категоріям громадян, та компенсаційних виплат за наданий пільговий проїзд та додаткова угода до даного договору №1 від 20.02.2014 року.
Відповідно до умов договору Державне підприємство «Придніпровська залізниця» зобов'язується надавати безкоштовний проїзд в приміському залізничному сполученні населенню, яке має пільги передбачені діючими Законами України, Управління соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації, в свою чергу, зобов'язується передбачати у своєму бюджеті в необхідних обсягах кошти, які будуть спрямовані на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій населення.
Згідно додаткової угоди №1/2014 від 20.02.2014 року, враховуючи пункт 3.1 договору № 1 ПР/ДН-2-14-179 сторони домовились, що ціна договору на 2014 рік складає 33 800,00 грн.
Відповідно умов договору та додаткових до нього угод, позивачем щомісячно подавались Управлінню соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації рахунки на сплату наданих послуг, звіти по обліковим формам та облікові форми по категоріям пільговиків про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджетів.
За результатом звіряння розрахунків між Державним підприємством «Придніпровська залізниця» та Управлінням соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації складались та підписувались акти звіряння.
Відповідно до акту звіряння розрахунків від 18 травня 2015 року між Дніпропетровською дирекцією залізничних перевезень та розпорядником коштів місцевого бюджету Управлінням соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації за перевезення громадян пільгових категорій у приміському сполученні, існує залишок поточної заборгованості у сумі 17 348,28 грн. за 2013 рік.
Судом встановлено, що за період 2014 року позивачем були надані послуги перевезення на 29 730,46 грн.
Управлянням соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації було відшкодовано, з урахуванням заборгованості за 2013 рік, суму у розмірі 33 758,64 грн.
Таким чином, сума у розмірі 13 320,10 грн. залишається відповідачем не відшкодованою.
Відсутність відшкодування відповідачем в добровільному порядку витрат залізниці на пільгове перевезення стала підставою для звернення Державного підприємства «Придніпровська залізниця» з даним позовом до адміністративного суду для стягнення цих сум в судовому порядку.
Вирішуючи спір по суті суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів.
Адміністративним договором, у розумінні пункту 14 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, є дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін.
Відповідно до частини 5 статті 9 Закону України «Про залізничний транспорт», для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевого бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення в відповідних пільг
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 р. № 1359 затверджено Порядок розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян.
Пунктом 10 цього Порядку встановлено, що залізниці подають відповідним головним розпорядником коштів суму коштів, що підлягають компенсації.
Згідно підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст, республіканського Автономної республіки Крим і міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на державні програми соціального захисту, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.
Статтею 102 Бюджетного кодексу України передбачено, що видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті «б» пункту 4 частини 1 статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з держаного бюджету, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256, фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.
Пунктом 3,8 вказаного Порядку визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг та ведуть облік за видами компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.
Отже, на відповідача покладено обов'язок відшкодовувати витрати з пільгових перевезень пасажирів Державного підприємства «Придніпровська залізниця».
При цьому, судом не приймаються посилання відповідача щодо обов'язку відшкодування пільгових перевезень виключно в межах виділених коштів, оскільки відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади, в даному випадку в особі відповідача, а будь-який договір незалежно від його правової природи повинен виконуватись.
Зазначена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду України від 13 жовтня 2009 року .
Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Таким чином, враховуючи, що на час розгляду справи сума збитків відповідачем не сплачена в добровільному порядку, відповідних доказів сплати збитків за пільгове перевезення відповідачем під час судового розгляду справи не надано, суд приходить до висновку, що адміністративний позов Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Управління соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації про стягнення збитків за пільгове перевезення підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Управління соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів - задовольнити.
Стягнути з Управління соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» суму збитків за пільгове перевезення пасажирів у розмірі 13 320,10 (тринадцять тисяч триста двадцять гривень десять копійок) грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Томаківської районної державної адміністрації на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» судові витрати у сумі 1 827,00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок) грн.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова