Справа № П/811/629/16
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2016 рокусправа № П/811/629/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року

у справі №П/811/629/16

за позовом Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкової заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Новоукраїнська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області звернулася у Кіровоградський окружний адміністративний суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 47977,50 грн. за рахунок активів відповідача.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов залишити без розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що працівниками податкового органу, на підставі наказу Головного управління Міністерства доходів у Кіровоградській області від 20 червня 2013 року №71 та направлень №80, №81, проведено фактичну перевірку дотримання норм законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з питань регулювання обігу готівки, порядку проведення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів, наявності торгових патентів, ліцензій, свідоцтв, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за результатами якої складено акт від 21 червня 2013 року №18/11/28/22/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено неоприбуткування готівкових коштів у сумі 9945,50 грн., а саме: в порушення пункту 2.6. Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, у книзі обліку розрахункових операцій відсутні записи за період з 08 квітня 2013 року по 20 червня 2013 року на підставі фіскальних чеків.

На підставі акту перевірки від 21 червня 2013 року, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 17 липня 2013 року № про застосування, згідно абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 47977,50 грн.

Не погодившись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржила його до суду.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2013 року у справі №811/2477/13-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року, у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 липня 2013 року № відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Кіровоградського кружного адміністративного суду від 03 вересня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року залишено без змін.

Таким чином, з огляду на приписи частини 3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, податкове зобовязання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, визначене податковим повідомленням-рішенням від 17 липня 2013 року № набуло статусу податкового боргу.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено обовязок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг це сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

У відповідності до пунктів 95.1 - 95.3 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму грошового зобовязання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи убачається, що у звязку з несплатою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, у встановлені строки, податкових зобовязань, податковим органом виставлено податкову вимогу №901-23, яка отримана відповідачем 28 жовтня 2015 року.

Таким чином, відповідач має податкову заборгованість до бюджету в розмірі 47977,50 грн., яка виникла через несплату узгоджених зобовязань.

Доказів сплати заборгованості фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до теперішнього часу не надано.

При цьому, твердження відповідача щодо пропуску податковим органом строку встановленого для звернення до адміністративного суду з такого роду позовами, судом не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду субєкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають субєкту владних повноважень право на предявлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду субєкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183-2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення субєктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду субєкта владних повноважень.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 114.1 статті 114 Податкового кодексу України, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобовязань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

У свою чергу, відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобовязань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобовязань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобовязань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобовязання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобовязань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до пункту 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що податковий борг виник саме внаслідок несплати відповідачем узгодженого податкового зобовязання.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо задоволення позовних вимог Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим