Справа № 22-а/0690/1130/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/1130/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської райради м.Житомира на постанову Народицького районного суду від 13 липня 2009 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Богунської райради м.Житомира про стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

У червні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача на її користь недоплачені за період з 1 листопада 2008 року по 31 травня 2009 року включно кошти, виплата яких передбачена ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі Закону). В обґрунтування позову зазначала, що проживає та працює у смт.Народичі, віднесеному до зони обовязкового відселення. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, доплату до заробітної плати у вказаний період отримувала в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Народицького районного суду від 13 липня 2009 року позов задоволено. З Управління праці та соціального захисту населення Богунської райради м.Житомира на користь позивачки стягнуто 12552,6 грн. доплати до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 1.11.2008 року по 31.05.2009 року. Дії відповідача визнані неправомірними.

У поданій апеляційній скарзі відповідач порушує питання про скасування зазначеної постанови з ухваленням нового рішення про відмову в позові. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що його дії є правомірними, оскільки він керується положеннями чинної Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Кошти у розмірах, визначених Законом з Державного бюджету не фінансуються. Апелянт також не вважає себе належним відповідачем у справі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка у спірний період працювала у Народицькому відділі реєстрації актів цивільного стану в смт.Народичі, віднесеному до зони обовязкового відселення (а.с.3-6).

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні обовязкового відселення - три мінімальні заробітні плати.

Проте в порушення вимог закону позивачка отримувала зазначену доплату у розмірі 13,2 грн. (а.с.5).

За наведених обставин та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме стаття 39 Закону № 796-ХІІ, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Оскільки установа, в якій працювала позивачка, зареєстрована на території, що обслуговується відповідачем, якому делеговані повноваження щодо виплати спірних коштів, то суд правильно вважав, що саме з останнього слід стягнути заборгованість по невиплачених позивачеві коштах.

Невиконання підприємством-роботодавцем обовязків, покладених на нього п.6 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936, не є підставою для відмови в позові.

Спосіб, у який відновлено порушені права позивачки, узгоджується з повноваженнями суду, передбаченими п.п.1,4 ч.2 ст.162 КАС (в редакції на час ухвалення оскаржуваної постанови).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскаржуване судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування постанови суду немає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 195-198,200,205,206,212 КАС України,

суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської райради м.Житомира відхилити.

Постанову Народицького районного суду від 13 липня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: