Справа № 759/6391/16-а
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/6391/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Семаніва Ю.В.; Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

21 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

суддів: Земляної Г.В.

Межевича М.В.

за участю секретаря Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - УПСЗН Святошинської РДА) про визнання протиправними дій щодо у неналежному виконанні абз.2 п. 9 Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 р. №250, по заяві позивача від 01.02.2016 р. про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям; щодо вживання поняття «рівень забезпечення прожиткового мінімуму сім 'ї» при визначенні права позивача на державну соціальну допомогу; щодо не визнання права позивача на державну соціальну допомогу; зобов'язання виконати абз. 2 п. 9 Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям; заборонити при виконанні абз. 2 п. 9 Порядку вживати поняття «рівень забезпечення прожиткового мінімуму сім'ї» як таке, що немає законодавчого визначення.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказану постанову ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно довідки Київського національного університету культури і мистецтв від 29.03.2016 р. №279 позивач є студентом університету та його дохід за період з вересня 2015 року по березень 2016 року складав 6170,39 грн., середньомісячний дохід - 881,48 грн.

Відповідно до довідки УПСЗН Святошинської РДА від 05.04.2016 р. №4212/35-03/10 позивачу призначено житлову субсидію з жовтня 2015 року по вересень 2016 року.

Позивач 01.02.2016 р. подав до УПСЗН Святошинської РДА заяву і документи для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям на строк: з лютого 2016 року по липень 2016 року.

За результатами розгляду заяви УПСЗН Святошинської РДА листом від 04.02.2016 р. №1318/35- 03/12 повідомило позивача про відсутність законних підстав для призначення йому соціальної допомоги з лютого 2016 року, посилаючись на те, що середньомісячний сукупний дохід позивача за період з серпня 2015 року по січень 2016 року становить 749,38 грн., що перевищує встановлений рівень забезпечення прожиткового мінімуму сім'ї.

Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» встановлено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, законодавство про державну соціальну допомогу складається з Закону України «Про прожитковий мінімум», цього Закону, інших нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини з надання державної соціальної допомоги.

Згідно ст. 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім'ї.

До стабілізації економічного становища в Україні розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму.

Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджет України і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що у 2016 році рівень забезпечення прожиткового мінімуму (гарантований мінімум) для призначення допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» у відсотковому співвідношенні до прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення становить: для працездатних осіб - 21 відсоток 289,38 грн., для дітей - 85 відсотків, для осіб, які втратили працездатність, та інвалідів -100 відсотків відповідного прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законами України про державні бюджети на відповідні роки визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 р. по справі «Великода проти України» суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 р. зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сукупний дохід сім'ї позивача, яка складається з однієї особи з серпня 2015 по січень 2016 року складав - 749,38 грн. При цьому, рівень забезпечення прожиткового мінімуму для сім'ї складає 289,38 грн. Отже, середньомісячний сукупний дохід позивача перевищував рівень забезпечення прожиткового мінімуму сім'ї, тому позивачу правомірно відмовлено в призначенні даної допомоги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, які впливають на правильність вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Земляна Г.В.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 26.09.2016 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Межевич М.В.

Земляна Г.В.