Справа № 819/3211/15
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 р. Справа № 876/6272/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Нефедовій А.О.,

з участю позивача: ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.07.2016 року у справі № 819/3211/15 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської кардіо-офтальмологічної міжрайонної спеціалізованої медико-соціальної експертної комісії про визнання недійсним висновку про час настання інвалідності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільської кардіо-офтальмологічної міжрайонної спеціалізованої медико-соціальної експертної комісії про визнання недійсним висновку про час настання інвалідності № 79 від 05.06.2014 року та зобов'язання відповідача провести повторний розгляд медичної документації ОСОБА_1 щодо можливості визнання його інвалідом до 18-річного віку.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.07.2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, її оскаржив позивач ОСОБА_1 подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом норм матеріального права та на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні апелянт надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач Тернопільська кардіо-офтальмологічна міжрайонна спеціалізована медико-соціальна експертна комісія в запереченні на апеляційну скаргу вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив позивачу в задоволенні позову та просить оскаржувану постанову залишити без змін. Також відповідач просив розгляд справи проводити без участі його представника.

Заслухавши суддю-доповідача та апелянта, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 15 травня 2014р. ОСОБА_1 визнано інвалідом другої групи з дитинства і видано відповідну довідку про це серії АВ № 0330269.

В подальшому 05 червня 2014р. Тернопільською кардіо-офтальмологічною міжрайонною спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією на підставі розгляду медичної документації позивача прийнято висновок про час настання інвалідності, № 79 від 05 червня 2014 року, у відповідності до якого позивач не міг би бути визнаним інвалідом до 18-річного віку.

ОСОБА_1 не погодившись із висновками відповідача оскаржив їх до Департаменту охорони здоров'я Тернопільської обласної державної адміністрації, за результатами розгляду яких йому листами від 14.07.2014р. та від 31.03.2015р. було повідомлено про неможливість надання висновку щодо визнання його інвалідом до 18-річного віку.

Відтак позивач, вважає такий висновок відповідача про недостатність підстав для визнання його інвалідом до 18-річного віку недостовірним і таким, що порушує його права як інваліда.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" від 6 жовтня 2005 року № 2961-IV медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Статтею 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року №875-XII інвалідність, як міра втрати здоров'я, визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до підпункту 6.13 пункту 6 та абзацу двадцять третього підпункту 8.8 пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №467, Міністерство охорони здоров'я відповідно до покладених на нього завдань проводить медико-соціальну експертизу з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності особи та затверджує порядок її проведення.

Медико - соціальну експертизу відповідно до абзацу першого пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317, проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров'я при Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" від 6 жовтня 2005 року №2961-IV рішення медико-соціальних експертних комісій є обов'язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, реабілітаційними установами незалежно від типу і форми власності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Тернопільською МСЕК визнано ОСОБА_1 інвалідом другої групи з дитинства довічно по діагнозу: "Вроджена вада серця: бікуспідальний аортальний клапан із стенозом IV ступеня. Аневризма висхідного відділу аорти. Протезування аортального клапану та ендопротезування висхідної аорти. Постійна форма фібриляції передсердь, нормо-тахісистолія шлуночків. Гіпертонічна хвороба II ст. АГ-3 ст. СН II Аст.", про що свідчить довідка до акту огляду МСЕК серії АВ № 0330269 від 15.05.2014 року.

Згідно висновку про час настання інвалідності від 05.06.2014 року встановлено, що позивач не міг бути визнаний інвалідом до 18-річного віку.

З матеріалів справи вбачається, що не погодившись з таким рішенням Тернопільської МСЕК ОСОБА_1 звертався із зверненнями до Департаменту охорони здоров'я Тернопільської обласної державної адміністрації та комітету ВРУ з питань охорони здоров'я.

Відповідно до п.14 Постанови Кабінету Міністрів від 03.12.2009р. № 1317 вказано, що "причинний зв'язок інвалідності з хворобами, перенесеними в дитинстві встановлюється за наявності документів, що свідчать про початок захворювання до 18-ти річного віку".

Разом з тим в матеріалах справи значиться виписка з Тернопільської обласної клінічної лікарні, де ОСОБА_1 лікувався з 07.02. по 13.02.1974р. з діагнозом : "Ревматизм. Недостатність мітрального клапана. СН (серцева недостатність) 0 ст.". Відтак, у відповідача відсутні підстави для надання висновку про час настання інвалідності громадянину ОСОБА_1 до 18-ти років.

Також згідно роз'яснення, викладеного в листі начальника відділу МСЕ МОЗ України до керівництва Пенсійного Фонду України від 12.02.2007р. № 16.02-19/111 причина інвалідності з дитинства не підтверджує те, що особа була інвалідом до 18-ти років, а вказує лише на те що особа захворіла на дану хворобу до досягнення нею 18-ти річного віку.

Крім цього у висновку Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України № 71 від 29.04.2015 року, зазначено, що керуючись Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженої Наказом МОЗ України від 05.09.2011р. №561, "Положення про медико-соціальну експертизу", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009р.№1317, на підставі представлених в медичний заклад даних комісія прийшла до висновку щодо відсутності даних про настання у ОСОБА_1 інвалідності до 18-ти років.

З врахуванням наведеного колегія суддів апеляційного суду вважає законним рішення суду першої інстанції про обґрунтованість висновку відповідача про час настання інвалідності № 79 від 05.06.2014 року, а тому в задоволенні позову відмовлено правильно.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 160 ч.3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.07.2016 року в справі № 819/3211/15 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді В.С.Затолочний

З.М.Матковська

Повний текст ухвали складений 29.09.2016 року.