Справа № 2а-8419/11/1370
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2011 р. м. Львів № 2а-8419/11/1370

16 год. 31хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сподарик Н.І., за участі секретаря судового засідання Янчака П.О., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання нечинним та скасування рішення,

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ( далі - ВД ЛОФ соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ) про визнання нечинним та скасування рішення від 18.07.2011 року №1080.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з рішенням про повернення коштів Фонду та застосування санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку тимчасовою втратою працездатності прийняте відповідачем 18.07.2011 року. Вважає, що отримала путівку для санаторно-курортного лікування правомірно та використала її особисто за призначенням, оскільки на підставі заяви, керівником Личаківської РВД винесено наказ про видачу путівки із частковою оплатою в розмірі 30% від вартості такої, що становило 850 грн. Зазначає, що оскільки перевірка проводилась за період від 01.01.2009 року по 01.04.2011 року, то відповідачем безпідставно проводилась перевірка правильності нарахування та використання коштів Фонду соціального страхування за 2008 рік, також інструкція, якою керувався відповідач при винесені оскаржуваного рішення втратила чинність на підставі постанови від 25.02.2009 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача позов заперечив повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву від 01.09.2011 року № 06-16-1665, зміст яких зводиться до наступного. Путівка для санаторно-курортного лікування у ВАТ «Туристсько-оздоровчий комплекс «Судак», використана позивачем неправомірно, оскільки ФОП ОСОБА_3 зверталася з заявкою як страхувальник про виділення путівок на санаторно-курортне лікування застрахованих осіб і членів їх сімей за рахунок коштів фонду, проте путівка використана ОСОБА_3 особисто. Чим порушила п.п.4.1, 4.2, 4.5 чиннної на момент виникнення спірних правовідносин Інструкції «Про порядок забезпечення застрахованих осіб та членів їх сімей путівками на санаторно-курортне лікування, які придбані за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності»№ 55 від 02.06.2005 року. На підставі наведеного вважає рішення про застосування штрафних санкцій правомірним і просить повністю відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні таку позицію підтримала.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що у задоволені позову потрібно відмовити повністю з наступних підстав:

ФОП ОСОБА_4 зареєстрована як страхувальник у Фонді соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 21.03.2002 року (а.с. 57).

15.08.2008 року позивач звернулася до Личаківської виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду із заявкою страхувальника про виділення путівок на санаторно-курортне лікування застрахованих осіб і членів їх сімей за рахунок коштів фонду.

ФОП ОСОБА_3А 12.06.2008 року передана путівка № 002909 у ВАТ «Туристсько-оздоровчий комплекс «Судак»з датою заїзду 18.08.2008 року тривалістю 21 день, ціною 2835,00 грн. по накладній № 296 ( а.с. 25).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом директора Личаківської районної виконавчої дирекції від 11.04.2011 року № 17 був затверджений план графік перевірок страхувальників у ІІ-му кварталі 2011 року. Згідно даного наказу головному спеціалісту Личакіської районної РВД ОСОБА_5 видано направлення № 235 на проведення планової перевірки.

За результатами перевірки по коштах фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності складено акт № 235 від 01.07.2011 року, у якому зазначено, що підлягає поверненню до Фонду неправомірно виплачена сума страхових коштів у розмірі 1985,00 грн. та штраф за порушення порядку витрачання страхових коштів у сумі 992,50 грн.

Виконавчою дирекцією Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 18.07.2011 року винесено рішення № 1887 від 19.10.2007 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності керуючись ч. 1 ст. 28, ст. 30, ч.2 ст.47, ч.2 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими на поховання»від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ . та п.4.1, п.4.2, п. 4.5 Інструкції № 55.

Оцінюючи встановлені обставини та доводи сторін суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних міркувань:

Правові основи надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей регулює Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»від 18.01.2001 року № 2240-III (далі Закон № 2240), згідно зі ст. 20 якого, кошти загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, спрямовуються в тому числі на фінансування санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованих осіб і членів їх сімей (п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону № 2240). Для забезпечення відновлення здоров'я застрахована особа та члени її сім'ї (а також особа, яка навчається у вищому навчальному закладі) мають право на отримання санаторно-курортного лікування, оздоровлення в спеціалізованих оздоровчих закладах (у тому числі дитячих) у межах асигнувань, установлених бюджетом Фонду на зазначені цілі, та в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонду. Надання послуг застрахованим особам, пов'язаних із санаторно-курортним лікуванням, здійснюється за наявності медичних показань. Обсяг коштів для забезпечення оздоровчих заходів визначається бюджетом Фонду (ст. 47 Закону № 2240).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закон № 2240 застрахованим особам, зазначеним у частинах другій та третій статті 6 цього Закону (а саме особи, які забезпечують себе роботою самостійно в тому числі особи, які займаються підприємницькою, та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства), призначення та виплата матеріального забезпечення, а також надання соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, здійснюються виконавчою дирекцією відділення Фонду за місцем здійснення їх обліку як страхувальників.

У період виникнення спірних правовідносин порядок розподілу, обліку та видачі придбаних за рахунок коштів Фонду соціального страхування путівок на санаторно-курортне лікування застрахованих осіб та членів їх сімей визначала Інструкція про порядок забезпечення застрахованих осіб та членів їх сімей путівками на санаторно-курортне лікування, які придбані за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності»чинною на час виникнення спірних правовідносин, затверджена постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 55 від 02.06.2005 року (далі Інструкція № 55).

Згідно з п.4.1 Інструкції № 55 рішення про виділення путівки застрахованій особі приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування підприємства, установи, організації (далі - комісія (уповноважений) із соціального страхування) на підставі особистої заяви та медичної довідки про потребу санаторно-курортного лікування (форма N 070/о).

Пункт 4.2. Інструкції № 55 передбачає, що путівка до санаторію видається застрахованій особі за її основним місцем роботи бухгалтерією підприємства, установи, організації (далі - підприємство) для санаторно-курортного лікування в період відпустки. Пункт 4.5 Інструкції № 55 передбачає, фізичній особі - суб'єкту підприємницької діяльності, яка є платником єдиного податку, та фізичній особі, застрахованій на добровільних засадах, видача путівки оформляється за місцем її реєстрації наказом директора районної (міжрайонної), міської виконавчої дирекції відділення Фонду на підставі особистої заяви та медичної довідки про потребу санаторно-курортного лікування (форма N 070/о), а путівка видається по накладній за документом, який засвідчує особу.

На підставі наявних у справі доказів встановлено, що ФОП ОСОБА_3А зверталася із заявкою як страхувальник про виділення путівок на санаторно-курортне лікування застрахованих осіб і членів їх сімей за рахунок коштів фонду (заявка від 15.08.2008 року, лист від 07.09.2011 року за № 660 (а.с. 24, 55), проте путівка використана ОСОБА_3 особисто, про що свідчить копія довідки для одержання путівки № 41 (а.с. 69 ). Факт використання путівки особисто ОСОБА_3 і підтверджується довідкою від 07.07.2011р. №1/446 про перебування на лікуванню у санаторію «Судак».

Як вбачається з відповіді від 26.08.2011 року № 629 Личаківської районної виконавчої дирекції Фонду, ФОП ОСОБА_3А особисто не реєструвалася, заяви про виділення її путівки особисто, заявки страхувальника про виділення путівки на санаторно-курортне лікування застрахованих осіб і членів їх сімей за кошти Фонду (особисто) не подавала (а.с. 26).

Крім того, у матеріалах справи міститься витяг з Книги обліку путівок до санаторно-курортних закладів в якій немає відомостей про видачу путівки Личачківським РВДФСС до санаторно курортного закладу ВАТ «Туристсько-оздоровчий комплекс «Судак»саме за накладною №296 від 12.06.208року (а.с. 27-28).

З приводу цільового використання зазначеної путівки суд звертає увагу на ще одну істотну обставину. ФОП ОСОБА_3 зверталася із заявою про надання путівки для лікування дихання (а.с. 24). У накладній № 296 від 12.06.2008 року (а.с. 25) зазначено, що путівка у ВАТ «Туристсько-оздоровчий комплекс «Судак»призначена для лікування захворювань нервової системи. Як вбачається із медичної довідки, покази для лікування ОСОБА_3А рекомендовано санаторно-курортне лікування захворювань органів дихання (а.с. 69). Як стверджує представник і в засіданні суду і підтверджує поданими доказами, що ОСОБА_3 дану путівки використала особисто, незважаючи на цільове призначення путівки, а саме для передачі застрахованим особам.

Відповідно до абз. 6 п.7 «Прикінцевих та перехідних положень»Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»від 08.07.2010 року № 2464-V. На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Отже, відповідно до п.6 ч.1 ст.28 Закон № 2240 страховик має право накладати фінансової санкції та адміністративні штрафи, передбачені цим Законом та іншими актами законодавства. Згідно ст. 30 Закону України (у попередній редакції цієї статті, що діяла до набрання чинності Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI) за порушення порядку витрачання страхових коштів накладається штраф у розмірі 50 відсотків належної до сплати суми страхових внесків.

Щодо правильності проведення перевірки, то відповідач діяв відповідно до Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, затвердженною постановою правління Фонду від 22.12.2010 року № 29 (далі- Інструкція 29). Дана інструкція встановлює порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд), порядок прийняття рішень за результатами перевірок та процедуру оскарження рішень за результатами перевірок.

Відповідно до п.3.2 Інструкції № 29 планові перевірки проводяться згідно з планами-графіками органу Фонду. Перевірці підлягають документи за звітні періоди поточного та попередніх років, за які не здійснювалась перевірка. Так як попередня перевірка по коштах Фонду соціального страхування від нещасних випадків проводилась у ФОП ОСОБА_3 19.03.2007 року, то перевірці підлягають документи за період з 20.03.2007 року по 24.06.2011 року.

Періодичність проведення планових перевірок визначається залежно від таких критеріїв, як наявність (відсутність) витрат, заборгованості по коштах Фонду станом на 01.01.2011 та в наступних звітних періодах, кількості працівників. (п.3.3. Інструкції № 29 ).

Не рідше одного разу на три роки проводяться перевірки страхувальників з чисельністю менше 25 осіб за наявності витрат по коштах Фонду. (п.3.3.3. Інструкції № 29).

З огляду на викладене, відповідач правомірно відмовив у прийнятті до зарахування витрати на санаторно-куроротне лікування на суму 1985,00 грн. та наклав штраф за порушення порядку витрачання страхових коштів.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що рішення відповідача № 1080 від 18.07.2011 року є законним та обґрунтованим. Відтак, в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ст. 94 КАС України, такі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС України, суд

постановив:

В задоволені позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2011року.

Суддя Сподарик Н.І.