Справа № 2а-9186/12/2670
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

20 вересня 2016 року м. Київ №2а-9186/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про скасування податкового повідомлення - рішення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) 21 липня 2011 року звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової служби у Шевченківському районі міста Києва, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просила скасувати податкове повідомлення - рішення від 05 серпня 2010 року №2564/17-04.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2011 року позов було залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наслідками перегляду зазначеного судового рішення, Київським апеляційним адміністративним судом 28 лютого 2012 року постановлено ухвалу, якою ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2011 року змінено, виключивши з її мотивувальної частини посилання на пункт 5 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, як на одну з підстав залишення позовної заяви без розгляду.

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 червня 2012 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом касаційної інстанції зазначено про необхідність дослідження обставин щодо поважності причин пропуску строку на звернення до суду.

За результатами нового розгляду справи, Окружним адміністративним судом міста Києва 10 серпня 2012 року ухвалено постанову, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року, про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначила, що ухвала Вищого адміністративного суду України від 07 червня 2012 року залишилась судами невиконаною, а саме судами не досліджувались обставини щодо поважності причин пропуску строку на звернення до суду.

Згідно автоматизованого розподілу позовних заяв справу №2а-9186/12/2670 для розгляду передано судді Окружного адміністративного суду міста Києва Кобилянському К.М.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Кобилянського К.М. від 22.06.2016 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки податкового органу про заниження позивачем суми оподатковуваного доходу є необґрунтованими та суперечать чинному законодавству.

Відповідач проти позову заперечив та наполягав на залишенні позовної заяви без розгляду з огляду на її подання поза межами строку звернення до суду, визначеного у статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, яка міститься у матеріалах справи (т. 2 а.с. 09).

Частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення частин 4 та 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 17.08.2016 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом оскарження до суду є податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва від 05 серпня 2010 року 32564/17-04.

Відповідно до копії повідомлення про вручення рекомендованого листа, яке міститься у матеріалах справи, відповідне податкове повідомлення - рішення було отримано позивачем 16 серпня 2010 року (т. 1 а.с. 24).

Зазначені обставинами сторонами не заперечуються.

Пунктом 3.7 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI було внесено зміни до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), які набули чинності з 30 липня 2010 року.

Згідно із зазначеними змінами загальний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, визначений частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, зменшено з одного року до шести місяців.

Крім того, стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України була доповнена частиною 5, якою був передбачений спеціальний скорочений строк в один місяць для звернення особи до адміністративного суду з позовом щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів.

Зазначена норма підлягала застосуванню також і щодо податкових повідомлень-рішень, прийнятих контролюючими органами на підставі чинного до 1 січня 2011 року Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ.

Таким чином, із моменту набрання чинності змінами до Кодексу адміністративного судочинства України, внесеними Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, до 1 січня 2011 року строки для звернення особи з позовом про визнання протиправним податкових повідомлень - рішень становили один місяць.

Водночас 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України (пункт 1 розділу XIX «Прикінцеві положення» цього Кодексу).

Статтею 102 Податкового кодексу України врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов'язань, які становлять 1095 днів.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Із змісту зазначеної законодавчої норми, з урахуванням вимог статті 102 Податкового кодексу України, випливає, що платник податків може звертатися до суду з вимогою щодо протиправності податкового повідомлення-рішення протягом 1095 днів з моменту отримання такого рішення.

Таким чином, із 1 січня 2011 року строк звернення платників податків до адміністративного суду з позовом про оскарження податкових повідомлень - рішень становить 1095 днів.

Тим часом, відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1/99-рп, частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Водночас неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності. Отже, приписи нового нормативно-правового акта не можуть змінити обсяг прав, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами.

З огляду на викладене тривалість і правила обчислення строку звернення особи до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку.

Тривалість строку звернення до суду не змінюється в разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні відносини. Тому строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.

При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов. Відповідно тривалість строку звернення до адміністративного суду не залежить від того, коли було фактично пред'явлено позов.

Отже, на момент отримання позивачем оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, а саме 16 серпня 2010 року, строк звернення до суду становив один місяць.

Таким чином останнім днем для подання відповідного позову було 16 вересня 2010 року.

Відповідно до положень частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 2 названої статті також передбачено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Наведені положення кореспондуються з пунктом 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, в якому закріплено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

На обґрунтування поважності причин, які зумовили подання позову з пропуском строку звернення до адміністративного суду, позивача надав суду копію листка непрацездатності та наказу про надання відпустки для догляду за дитиною (т. 1 а.с. 75, 76).

Як вбачається зі змісту зазначених документів, позивач у період з 14 грудня 2010 року по 18 квітня 2011 року перебувала на лікарняному у зв'язку з вагітністю. З 19 квітня 2011 року по 23 лютого 2014 року позивачу було надано частково оплачувану відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Натомість, податкове повідомлення - рішення від 05 серпня 2010 року №2564/17-04 було отримано позивачем 16 серпня 2010 року.

Таким чином позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження існування поважних причин, які зумовили неможливість звернення до суду з позовом у період з 17 серпня 2010 року по 13 грудня 2010 року.

За таких підстав Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду, що є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування податкового повідомлення - рішення залишити без розгляду.

2. Копію ухвали про залишення позовної заяви без розгляду надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.М. Кобилянський