Справа № 607/5998/16-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 р. Справа № 876/6278/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.07.2016 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - інспектор роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовий поліції - Кріль Назар Юрійович про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

03.06.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів - Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - інспектор роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовий поліції - Кріль Назар Юрійович про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що Правил дорожнього руху України він не порушував, оскільки здійснив вимушену зупинку, пов'язану з технічною несправністю автомобіля, не створюючи при цьому перешкод для руху іншим учасникам дорожнього руху та з дотриманням вимог ПДР України, щодо аварійної зупинки. Крім цього, позивач вважає, що винесення оскаржуваної постанови на місці зупинки його транспортного засобу, без складання протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів, які б підтверджували наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення є грубим порушенням його прав та вимог закону, а тому просить оскаржувану постанову скасувати.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.07.2016 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 964051 від 24 травня 2016 року, відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки інспектором поліції при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з'ясування обставин вирішено справу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 24 травня 2016 року о 19 год. керуючи транспортним засобом "Volksvagen Pointer", номерний знак НОМЕР_1, в м. Тернополі по вул. Дружби, 1, ОСОБА_1 здійснив зупинку автомобіля ближче 30 м. від дорожнього знаку 5.41.1 "Зупинка маршрутних транспортних засобів", чим порушив вимоги п. 15.9 (е) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. У зв'язку з чим позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Дані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи постановою серії ПС2 № 964051 від 24.05.2016 року складеною інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовим поліції - Кріль Назаром Юрійовичем, поясненнями відповідача у справі, наявними фото та відео матеріалами.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, слід зазначити, що Правила дорожнього руху України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 15.9 (е) ПДР, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

В силу ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, всупереч вищенаведеним процесуальним нормам позивачем не надано а судом не здобуто належних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог ОСОБА_1, які б спростували факт порушення позивачем п. 15.9 (е) ПДР. Відповідачем же надано на розгляд суду та долучено до матеріалів справи фото та відеоматеріали вчиненого позивачем правопорушення. Апелянтом також долучено Сертифікат дослідження конструкції та додаток до нього на відеореєстратор поліцейського, яким було зазнято вчинене ОСОБА_1 правопорушення.

Як наслідок, на підставі наявних у справі доказів, судами встановлено, що ОСОБА_1 зупинив свій транспортний засіб ближче 30 метрів до посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Не знаходять свого підтвердження доводи апелянта з приводу того, що зупинку керованого ним автомобіля він здійснив вимушено, через технічні несправності автомобіля.

Так, відповідно до вимог ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП (у редакції, чинній на момент сладення оскаржуваної постанови), перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В контексті вищенаведених норм судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 порушив ПДР у зв'язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Пунктом 5 статті 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Враховуючи вищевикладену процесуальну норму безпідставними є посилання апелянта на те, що винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, без складання протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про незаконність оскаржуваної постанови.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 121 - 126 цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП позивач не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч.1 ст. 122 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, фактичні обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.07.2016 р. по справі № 607/5998/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О.Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 27.09.2016 року.