Справа № 640/10339/16-а
Суддя: Сенаторов В. М.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого -судді - Сенаторова В . М .,

при секретарі - Явнюк К. Р .,

за участю представника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2016 року до Київського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_2, в якому вона просить визнати дії ПФУ в Київському районі м. Харкова щодо відмови у виплаті позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком - неправомірними; зобов'язати УПФ в Київському районі м. Харкова призначити позивачу доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, тобто з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року в розмірі 255,77 грн. щомісячно, з 01.05.2016 року по 30.06.2016 року в розмірі 272,57 грн. щомісячно; зобов'язати відповідача виплати позивачу недоотриману суму доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року включно в розмірі 1568,22 грн.; зобов'язати відповідача сплатити позивачу доплату до пенсії з 01.06.2016 року по 30.06.2016 року включно в вищезазначеному розмірі та продовжити в подальшому виплачувати позивачу цю доплату з врахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком. В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_2 посилається на наступне. Позивач є дитиною війни. Згідно ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни збільшується пенсія на 30% мінімального розміру пенсії за віком. Позивач звернулась до відповідача з вимогою сплатити позивачу доплату до пенсії, але листом від 14.06.2016 року позивачеві було відмовлено, що обмежує права позивача. Відповідач за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року включно повинен нарахувати позивачу доплату до пенсії за статус «діти війни» в розмірі 1568,22 грн. Всього позивачем недоотримано за 1-півріччя 2016 року 1568,22 грн. Таким чином, відповідачем було порушено діюче законодавство, тому позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача УПФ в Київському районі м. Харкова в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, позовні вимоги не визнав та надав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись, що положення ст. 6,7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус дитини війни, перебуває на обліку в УПФ України в Київському районі м. Харкова, та є інвалідом ІІ групи.

10.06.2016 року позивач звернулась до відповідача з інформаційним запитом, в якому просила повідомити розмір виплаченої їй пенсії за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року, розмір надбавки за статус «діти війни» за вказаний період, розмір мінімальної пенсії за віком та розмір прожиткового мінімуму в України для непрацездатних громадян за зазначений період. /а.с. 10/

Листом від 14.06.2016 року відповідач повідомив про розмір отриманої позивачем пенсії, надбавки за статус «діти війни» та зазначив, що пенсія та надбавки виплачуються за матеріалами пенсійної справи в повному обсязі відповідно до законодавства, що діє на сьогоднішній день. /а.с. 11/

Завданням суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у ч. 3 ст. 2 КАС України з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35, а у жінок - 30 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2016 року - 1074 гривень, з 1 травня - 1130 гривень.

Також, Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не було встановлено жодних обмежень щодо застосування положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", хоча з 1 січня 2015 року набрали чинності положення абзацу третього пункту 9 Прикінцевих Положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» відповідно до яких норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Крім того, Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не було надано повноважень Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок застосування положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету на 2016 рік.

Проте, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII внесені зміни до cтатті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України (редакція діє з 1 січня 2015 року).

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28 грудня 2011 року за №1381 (в редакції від 25 березня 2014 року №112, що набрала чинності 24 квітня 2014 року) дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 66 грн 43 коп.

Таким чином, з 24 квітня 2014 року підвищення, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 66 грн 43 коп.

За приписами ст.113 Конституції України, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, а також Указами Президента України та Постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Кабінет Міністрів України забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції та законів України, актів Президента України; вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування, та інше.

Пунктом 11 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України встановлено, що законом про Державний бюджет України визначаються і додаткові положення, що регламентують процес виконання бюджету.

До числа основних державних соціальних гарантій включаються розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат (ч.2 ст.17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III).

Разом з тим, у пп.2.1 п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду №20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Частиною 2 статті 95 Конституції України встановлено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У ч.ч.1, 2 ст.23 БК України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, саме Законом України про Держбюджет затверджуються будь-які видатки на загальносуспільні потреби, в тому числі, видатки на виплату надбавки за статус «діти війни».

Хоча Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не було встановлено жодних обмежень щодо застосування положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", однак Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р. N 76-VIII внесені зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, що згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28 грудня 2011 року за №1381 встановлена для "дітей війни" у розмірі 66 грн. 43 коп.

Отже, станом на час виплати позивачу вказаної соціальної виплати Кабінет Міністрів України мав право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

За таких обставин нараховуючи та сплачуючи позивачу щомісячну доплату до пенсії, як "дитині війни" у період з 01.06.2016 року по 30.06.2016 року у розмірі 66,43 гривень УПФ України в Київському районі м. Харкова діяло правомірно на підставі діючого у цей час законодавства України.

Що стосується вимоги ОСОБА_2 щодо зобов'язання відповідача продовжувати виплачувати позивачу доплату до пенсії в подальшому з врахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком, то така вимога фактично спрямована на майбутнє, що суперечить завданню адміністративного судочинства, закріпленого в ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 70, 71, 94, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії цієї постанови.

Суддя -