Справа № 554/2585/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 р.Справа № 554/2585/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 30.06.2016р. по справі № 554/2585/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Романка Івана Анатолійовича

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з позовом до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Романка Івана Анатолійовича, в якому просив визнати дії інспектора патрульної поліції батальйону УПП роти №2 м. Полтави ДПП рядового поліції рядового поліції Романко І.А. протиправними; скасувати постанову серії ПС 2 № 667414 від 22 березня 2016р. про адміністративне правопорушення.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 30.06.2016р. адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними дії інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава Департаменту патрульної поліції Романко Івана Анатолійовича, при винесенні постанови серії ПС2 №667414 від 22 березня 2016 року. Постанову серії ПС2 №667414 від 22 березня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. -скасовано. Закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 в зв'язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Також в апеляційній скарзі заявник посилався на те, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 99 КАС України, оскільки позивачем пропущено строк на звернення до суду, клопотання про визнання причин пропуску строку позивачем до суду першої інстанції не подавалось. Окрім того, відповідач зазначив, що в суді першої інстанції було заявлено відвід судді з тих підстав, що на оперативній нараді за участю особового складу взводу Управління патрульної поліції у м. Полтаві було доведено до відома інспекторів інформацію, відповідно до якої між працівниками поліції та суддею Струковим О.М. нещодавно виникали конфліктні ситуації.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скарзі, просила її задовольнити.

Позивач у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 22 березня 2016 року рядовим поліції 2-ї роти батальйону УПП в м. Полтава Романко І.А. складено постанову серії ПС 2 №667414, якою визнано ОСОБА_1 винним у порушенні вимог п.15.9 «г» ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

У вказаній постанові відповідачем зазначено, що позивач 22 березня 2016 року близько 17 години 50 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м.Полтаві по вул. Грушевського, 17, здійснив стоянку не пов'язну з наданням переваги в русі, ближче 10 метрів до пішохідного переходу, чим порушив п.15.9 «г» ПДР. ( а.с. 3).

Позивач, не погодившись із діями відповідача та складеною постановою, оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що висновок про в діях позивача адміністративного правопорушення зроблений не на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а надані у справі докази спростовують наявність діях відповідача складу правопорушення, передбаченого п.15.9 «г» ПДР.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За приписами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до п. 15.9Г ПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення /порушення правил зупинки, стоянки/, необхідно з'ясувати причини такої зупинки.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, визначення пішохідний перехід наведено у п. 1.10 ПДР, відповідно до якого пішохідний перехід це ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1 - 5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1 - 1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у матеріалах справи фотокопіями з місця події (а.с. 10-12), відеозаписом події наданим відповідачем (а.с.46), біля місця зупинки автомобіля НОМЕР_1 в м.Полтаві по вул. Грушевського, 17 відсутні дорожній знак «пішохідний перехід», а дорожня розмітка знаходиться у такому стані, що не дозволяє водію оцінити ту обставину, що на цій ділянці мається пішохідний перехід.

Окрім того, як вбачається із відеозапису події, оглянутої в судовому засіданні, інспектор патрульної служби не здійснював будь-яких замірів щодо відстані від того місця, де маються окремі сліди дорожньої розмітки 1.14.1 - 1.14.3, ані ширини тротуарів чи узбіч для визначення місця пішохідного переходу та відстані від неї до автомобіля позивача.

При цьому, з відеозапису також вбачається, що інспектор патрульної служби, без спеціальних приладів вимірювання (рулетки, електронної рулетки, тощо), мав намір здійснити вимірювання шагами, проте і такого заміру не здійснив та не зафіксував його.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем при винесенні постанови не дотримано вимоги ст. 252 КУпАП, відповідно до якої орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду та не надавалось відповідне клопотання до суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення складена та вручена позивачу 22.03.2016 року, отже останнім днем її оскарження до суду був 01.04.2016 року.

З позовом про оскарження постанови від 22.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду 06.04.2016 року.

До суду першої інстанції позивачем було надано клопотання про визнання причин пропуску звернення до суду поважними, яке ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що він перебував у відрядженні (а.с. 56). Так, згідно наданого позивачем наказу про відрядження він у період з 01.04.2016 року по 05.04.2016 року перебував у відрядженні. Отже, у перший день після повернення із відрядження позивач звернувся до суду з даним позовом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем строк на звернення до суду пропущено з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судді Струкову О.М. заявлялось клопотання про відвід, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29.06.2016 року розглянуто клопотання про відвід, у його задоволенні було відмовлено з тих підстав, що підстав для відводу судді, передбачених ст.ст. 27-29 КАС України не встановлено.

Такі підстави не встановлені і судом апеляційної інстанції. Оскільки клопотання про відвід судді Струкова О. М. не містить обставин, які можна вважати підставами для відводу судді.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 03.07.15 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 30.06.2016р. по справі № 554/2585/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 22.09.2016 р.