Справа № П/811/590/16
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2016 року справа № П/811/590/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Юрко І.В. Чумака С. Ю.

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвій Ю.В. , за участю представника позивача Беспальченко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 липня 2016 р. у справі № П/811/590/16 за позовом Приватного підприємства "Гроу" до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними дій, скасування рішень і зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року Приватне підприємство "Гроу" (далі - Підприємство) звернулось із позовом до суду, в якому просило визнати протиправними дії Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі Олександрійської ОДПІ) по скасуванню державної реєстрації реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) «МINI-T400ME»; скасувати рішення № 6 від 10 травня 2016 року та № 7 від 16 травня 2016 року Олександрійської ОДПІ про скасування реєстрації РРО «МINI-T400ME»; зобов'язати відповідача поновити державну реєстрацію РРО «МINI-T400ME», які належать позивачу.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 липня 2016 р. даний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення № 6 від 10 травня 2016 року та № 7 від 16 травня 2016 року Олександрійської ОДПІ про скасування реєстрації РРО і зобов'язано відповідача поновити державну реєстрацію цих РРО.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування скарги зазначено, що АГЗП є різновидом АЗС, яка призначена для заправки автотранспорту тільки скрапленим вуглеводневим газом, у зв'язку з чим на АГЗП повинні використовуватися ті РРО, застосування яких передбачено для сфери АЗС, та які визначені Державним реєстром РРО. Оскільки при перевірці виявлено порушення в цій частині, яке не усунув позивач, то відповідач на законних підставах прийняв оскаржені рішення.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити в силі. Висловив думку, що АГЗП як різновид АГЗС не є АЗС, отже законодавство не містить спеціальних вимог для РРО, що використовуються на АГЗС, тому рішення відповідача є протиправними.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що останню необхідно задовольнити з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Підприємство зареєстровано 12 березня 1999 року Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та займається реалізацією газоподібного палива через мережу АГЗП.

07 та 15 квітня 2016 року податковий орган провів перевірки господарських одиниць Підприємства - автомобільних газозаправочних пунктів, що розташовані за адресою: м. Олександрія, вул.. Свердлова, 43/1 та за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, смт. Нова Прага вул.. Червоноармійська, де здійснює господарську діяльність позивач (а.с.17-19, 31-32). Предметом перевірок було дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів, та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв.

За результатами кожної з перевірок складено акти (довідки) №17/40-00/30229766 від 08.04.2016 р. та від 15 квітня 2016 року відповідно, у висновках яких зазначено про порушення позивачем п. п. 1, 2, 3, 9, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265); п. 2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 15.12.2004 р. № 637; п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України; п. 1 ч. 2 розділу ІІ, п. 3 розділу ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 р. № 417.

Як вбачається з актів перевірки, відповідачем зокрема встановлено, що на господарській одиниці позивачем здійснюється продаж скрапленого вуглеводного газу (СВГ), яким заповнюються баки автотранспорту. Заправка СВГ паливних балонів автотранспортних засобів здійснюється з резервуара-цистерни, розміщеної на території АГЗП, з використанням паливороздавальної колонки. При цьому фіскальні чеки, що друкувались РРО та видавались особам, що придбавали СВГ, не містять номера паливнороздавальної колонки ПРК, через яку фактично здійснювалось відпускання пального, крім того не забезпечено роботу у єдиному нерозривному технологічному циклі, у режимі реєстрації відпускання пального ЕККА та програмно-технологічних засобів управління ПРК. За таких обставин податківці дійшли висновку, що позивач використовує реєстратори не за сферою застосування, визначеною Державним реєстром РРО.

10 та 16 травня 2016 року в.о. начальника податкового органу прийняв рішення №6 та №7 відповідно, яким скасовано реєстрацію РРО (а.с.20, 33).

Вказані обставини знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Крім того судом апеляційної інстанції встановлено, що 26 березня 2013 року та 18 вересня 2013 року відповідач видав Підприємству реєстраційні посвідчення для використання реєстратора на АГЗП, які розташований по вул.Червоноармійській в смт.Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області та по вул.Свердлова 43/1 в м.Олександрія Кіровоградської області (а.с. 26, 36) відповідно. В посвідченнях зазначено, що сферою їх застосування є роздрібна торгівля. В обох випадках надано дозвіл на використання реєстраторів МІNI-Т 400 МЕ, які придбавались за кошти позивача.

Вважаючи, що дії відповідача по скасуванню реєстрації РРО є неправомірними, а рішення № 6 від 10 травня 2016 року та № 7 від 16 травня 2016 року протиправними, оскільки надавши вищевказані посвідчення, відповідач фактично дозволив позивачу використовувати придбані реєстратори під час реалізації газу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що АГЗП не відносить до АЗС, тому до РРО на АГЗП не висувається особливих умов як для роботи на АЗС. Крім того, скасувавши своє рішення про реєстрацію РРО, відповідач порушив принцип верховенства права. Отже рішення відповідача є протиправним.

Такий висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає хибним з наступних міркувань.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулює Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

За приписами п. 1 та п. 3 ст. 3 цього Закону суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Як встановлено ст. 12 цього Закону, на території України у сферах, визначених цим Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті реєстратори розрахункових операцій вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Згідно зі ст. 13 цього Закону вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення щодо застосування РРО містить й Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затверджений наказом Міндоходів від 28.08.2013 р. № 417, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 417).

Відповідно до розділу ІІІ «Порядок застосування РРО» Порядку № 417 на території України у сферах, визначених Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті РРО вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру РРО та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Порядок застосування РРО поширюється на РРО, які зареєстровані в установленому порядку.

РРО може застосовуватись тільки в тій господарській одиниці, яка зазначена в реєстраційному посвідченні, відповідно до сфери застосування, установленої Державним реєстром РРО, та за наявності договору про технічне обслуговування та ремонт РРО.

Суб'єкти господарювання, які використовують РРО для здійснення розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані, зокрема, застосовувати РРО, включені до Державного реєстру РРО, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Технічні вимоги до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій, що є додатком 7 до протокольного рішення Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом від 27 червня 2002 р. №13, встановлюють перелік додаткових вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій - спеціалізованими електронними контрольно-касовими апаратами (далі - ЕККА), що призначені для реєстрації на автозаправних станціях (далі - АЗС) продажу пального (бензину, дизельного пального, скрапленого газу тощо), супутніх товарів і послуг (пункт 1).

За вказаними Технічними вимогами ЕККА повинен відповідати цим вимогам і Вимогам щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 р. N 199 (пункт 2).

Відповідно до п. 15 вказаних вимог у режимі реєстрації відпускання пального ЕККА повинен забезпечувати у єдиному нерозривному технологічному циклі: управління відпусканням пального; реєстрацію об'єму (в літрах) та вартості (у гривнях) відпущеного пального кожного найменування окремо за готівковою та кожною безготівковою формами оплати; відображення на індикаторі оператора стану кожного роздавального крана ПРК (робочий, аварійний), а також для кожної замовленої дози - поточної інформації про об'єм відпущеного пального (у літрах) через цей роздавальний кран: дебетувати платіжних карток; друкування чеків установленої форми, які додатково містять номери ПРК, через які здійснювалося відпускання пального, об'єм (в літрах) і вартість (у гривнях) фактично відпущеного пального.

Не є спірним питанням, що при проведенні розрахункових операцій при продажі СВГ на АГЗП позивачем використовується РРО (МІNI-T400МЕ).

Відповідно до Державного реєстру РРО, затвердженого наказом ДФС України від 29.10.2015 р. № 829, сферою застосування РРО МІNI-T400МЕ є торгівля, громадське харчування та сфера послуг.

Разом з тим, пунктом 5 Державного реєстру РРО визначено спеціалізовані електронні контрольно-касові апарати для автозаправних станцій (АЗС), серед яких МІNI-500.02 МЕ, який використовує позивач, відсутній.

Таким чином, колегія суддів вважає, що РРО МІNI-T400МЕ не відноситься до тих ЕККА, застосування яких допускається для використання на автозаправних станціях. При цьому до автозаправних станції віднесені відповідні об'єкти за сферою діяльності - реалізація палива, а не за типом палива, що реалізується на цих об'єктах.

Поняття термінів «автомобільний газозаправний пункт» (АГЗП) та «автомобільна газозаправна станція» (АГЗС) наведений у пункті 2.1 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 285 від 15.05.2015 р.

Згідно вказаних Правил автомобільна газозаправна станція зріджених вуглеводневих газів (автогазозаправна станція) - комплекс, призначений для заправки газобалонних установок автомобілів зріджених вуглеводневих газів; а автомобільний газозаправний пункт зріджених вуглеводневих газів - стаціонарний або пересувний комплекс, призначений для заправлення паливних балонів зріджених вуглеводневих газів автомобільного транспорту із стаціонарних резервуарів або з автоцистерн.

Також поняття АГЗС та АГЗП міститься у п. 1.2 Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій, затвердженою наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 06.12.2005 р. № 376.

Так, автозаправна станція (АЗС) - комплекс будинків, споруд, технологічного обладнання, призначений для приймання, зберігання моторного палива та заправлення ним автотранспорту (мототранспорту) (далі - автотранспорт); стаціонарний автомобільний газозаправний пункт - автозаправна станція, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки скрапленим вуглеводневим газом із стаціонарних резервуарів ємністю відповідно до Правил безпеки систем газопостачання ДБН В.2.5-20-2001 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Газопостачання" (далі - ДБН В.2.5-20-2001); тимчасовий автомобільний газозаправний пункт - автозаправна станція, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки скрапленим вуглеводневим газом із автогазозаправника заводського виготовлення з резервуаром ємністю відповідно до ДБН В.2.5-20-2001.

Інструкція про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводних скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 р. № 332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.04.2003 р. за № 331/7652 (далі по тексту -Інструкція № 332), встановлює єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту і використовується на газонаповнювальних станціях (ГНС), газонаповнювальних пунктах (ГНП), автогазозаправних станціях (АГЗС) та автогазозаправних пунктах (АГЗП) незалежно від форм власності.

Згідно з пп. 6.3.14 Інструкції № 332 паливороздавальні колонки, що встановлені на комерційних АГЗС, мають функціонувати в системі з реєстратором розрахункових операцій, тип якого включено до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого Протокольним рішенням Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом при Кабінеті Міністрів України від 26 грудня 2002 року N 14 (далі - Протокольне рішення).

Реєстратори розрахункових операцій, що застосовуються, повинні відповідати технічним вимогам, що висуваються до спеціалізованих електронно-касових апаратів для автозаправних станцій, установлених додатком 7 до Протокольного рішення.

Відповідно до пунктів 9.1, 9.2, 9.3 Інструкції №332 на АГЗС (АГЗП) проводиться оперативний контроль за кількістю СВГ, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманого і відпущеного СВГ. Кількісний облік руху СВГ на АГЗС (АГЗП) ведеться за змінним звітом за формою №14-ГС. Під час приймання-здавання зміни касири і оператори АГЗС (АГЗП) спільно: визначають залишки СВГ на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни, надходження СВГ за зміну, які підтверджені відповідними документами, та кількості відпущеного газу за зміну за сумарними показниками лічильників усіх газозаправних колонок; вимірюють рівні наповнення скрапленим газом резервуарів АГЗС (АГЗП) і за результатами проведених вимірювань визначають об'єм СВГ; роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виторгу за зміну; передають по зміні залишок грошових коштів.

Таким чином, на підставі системного аналізу наведених норм колегія суддів дійшла до висновку, що АГЗС та АГЗП є різновидами АЗС, що здійснюють реалізацію певного виду палива, а тому відносяться до сфери господарської діяльності, на яку розповсюджуються положення пункту 5 Державного реєстру РРО в частині визначення спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій.

Відтак, на АГЗП повинні використовуватися ті РРО, застосування яких передбачено для сфери АЗС, в той час як позивачем застосовуються РРО, які не включені до пункту 5 Державного реєстру РРО.

За приписами п. 1 глави 4 розділу ІІ Порядку № 417 реєстрація РРО діє до дати скасування реєстрації РРО, яке відбувається у випадках, якщо РРО застосовується не за сферою застосування, визначеною Державним реєстром РРО (пп. 4).

Оскільки актами фактичної перевірки встановлено застосування позивачем РРО не за сферою застосування, колегія суддів вважає обґрунтованими рішення № 6 та № 7 Олександрійської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області про скасування реєстрації реєстратора розрахункових операцій.

Доводи позивача, з якими помилково погодився суд першої інстанції, щодо відмінності АГЗП від АЗС, що обумовлює правомірність застосування РРО «МІNI-Т400МЕ», спростовуються приведеними вище висновками суду апеляційної інстанції.

Посилання Підприємства на Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджену наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспвоживстандарту України від 20.05.2008 р. № N 281/171/578/155, яка регламентує діяльність АЗС і не містить в собі посилання на АГЗП, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дана інструкція регулює порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів, а не газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту.

Посилання Підприємства на те, що відповідачем за тих самих умов правового регулювання спірних правовідносин в 2013 році було видано реєстраційні посвідчення для використання реєстратора на АГЗП, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки порушення відповідачем вимог законодавства при прийнятті попередніх рішень не може унеможливити виправлення цих порушень в подальшому та створювати умови для існування порушень після їх виявлення.

А відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим у справі обставинам, а рішення прийняте із порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області - задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 липня 2016р. у справі № П/811/590/16 - скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Гроу" до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними дій, скасування рішень і зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлено 27 вересня 2016 року.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.Ю. Чумак