Справа № 686/11297/16-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/11297/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Салоїд Н.М.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

22 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про зміну постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

27 травня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2016 року та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про дату, місце та час судового засідання повідомлені завчасно та належним чином.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому підлягає задоволенню, виходячи з наступного .

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, що 19 травня 2016 року працівниками Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції винесено постанову у справі про адміністративне порушення серії ПС2 № 853120 відносно ОСОБА_2 за здійснення зупинки в зоні дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено» під час керування автомобілем марки "Hyndai Getz", н.з. НОМЕР_1, в м. Хмельницькому по вул. Купріна, 61.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та на неї накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Не погоджуючись з даною постановою відповідача, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача і наявність підстав для задоволення позову.

Cуд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 3.34 розділу 33 («Розділові знаки») ПДР визначено, що у зоні дії знака «Зупинка заборонена» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Вимушена зупинка, згідно ПДР, це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно з п.15.14. ПДР України, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Відповідно до п. 9.9 ПДР України - у разі вимушеної зупинки на дорозі повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в праві про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 19 травня 2016 року по вул. Купріна, 61, м. Хмельницький здійснила зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Факт вчинення правопорушення підтверджено наявним в матеріалах справи відео з місця адміністративного правопорушення від 19 травня 2016 року (а.с.8).

Як на підставу зупинку під знаком "Зупинка заборонена", ОСОБА_2 в своїй позовній заяві зазначає про наявність у її автомобіля на момент зупинки технічних несправностей.

Відповідно до положень статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно до частини 1 статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Встановлено, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 69-70 КАС України про наявність існування тих обставин, на які посилається позивач як на підставу зупинки транспортного засобу під знаком "Зупинка заборонена", що в свою чергу свідчить про необґрунтованість прийнятої постанови суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що в діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про наявність у інспектора достатніх підстав для винесення постанови від 19 травня 2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.12.2015 року у справі № 5-221кс15 зазначено, що на встановлення малозначності діяння жодні інші обставини, що відповідно до закону є правовими підставами для пом'якшення відповідальності, не впливають.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд прийшов до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, проте, вважав їх малозначними і, як наслідок, застосував положення ст.22 КУпАП, звільнивши порушника від відповідальності, обмежившись усним зауваженням та закрив провадження по справі.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до таких висновків з порушенням норм процесуального права з наступних міркувань.

Згідно ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Частиною 2 статті 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про : визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення позовних вимог, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд прийшов до необґрунтованого висновку про закриття провадження по справі, оскільки ч.1 ст.247 КУпАП не передбачена така підстава, як закриття провадження у зв'язку із звільненням від адміністративної відповідальності через малозначність порушення.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, встановлені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про зміну постанови про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про зміну постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.