Справа № 806/930/16
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович Р.М.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"19" вересня 2016 р. Справа № 806/930/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" липня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, що 05 лютого 2016 року звільнений із служби в органах Національної поліції України через хворобу, звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 33229,00 грн. та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що в порушення чинного законодавства при звільненні з ним не проведено повний та остаточний розрахунок і не виплачено одноразову грошову допомогу.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги з 08.02.2016 по день фактичного розрахунку - 16.05.2016 в сумі 31 019,67 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

З постановою суду першої інстанції в частині задоволення позову не погодилось Головне управління Національної поліції в Житомирській області, подало апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування судового рішення з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права. Так, зазначає в апеляційній скарзі заявник, на момент звільнення позивача, ГУ Національної поліції в Житомирській області не мало правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки Кабінетом Міністрів України на час звільнення позивача не було прийнято рішення щодо порядку нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з органів поліції. 02.03.2016 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №154, якою внесено зміни до постанови №393 та передбачено також виплату одноразової грошової допомоги поліцейським при звільненні їх зі служби в поліції. Ця постанова набрала чинності лише 12.03.16 р. Позивачу одноразова грошова допомога виплачена 16.05.2016 р. Крім того, вважає заявник, до правовідносин, які склались, не можуть бути застосовані норми КЗпП України, оскільки вони врегульовані спеціальним законом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, що згідно з наказом ГУ НП в Чернігівській області від 05.02.2016 року № 27 о/с підполковника поліції ОСОБА_3було звільнено із служби та з посади за п. 2 (через хворобу) ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Однак, розрахунок по заробітній платі було проведено без виплати одноразової грошової допомоги шляхом перерахування грошового забезпечення на картковий рахунок позивача. При цьому, про складові даної суми на момент виплати повідомлено не було.

Остаточний розрахунок ( виплату одноразової грошової допомоги) було проведено лише 16.05.2016 року.

У зв'язку з цим, позивач вважає, що відповідачем було порушено його право на оплату праці, а тому йому повинен бути виплачений середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у порядку, визначеному ст. 117 КЗпП України.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для виплати позивачу значених коштів, колегія суддів виходить з наступного.

Основним доводом апеляційної скарги є посилання на безпідставність застосування до спірних правовідносин положень Кодексу законів про працю, оскільки спеціальним законом (Закон України «Про Національну поліцію») вони не врегульовані.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з правовою позицією позивача і зазначає наступне.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальну законі в (постанова Верховного Суду України від 17 липня 2015 року у справі № 21-8а15).

Правовідносини з приводу проходження служби в Національній поліції та виплати грошового забезпечення врегульовані Законом України «Про Національну поліцію» та Порядком виплати грошового забезпечення поліцейських Національної поліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988.

Зазначеними нормативними актами не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні поліцейського.

За таких обставин, у даній ситуації слід застосовувати норми Кодексу законів про працю України, тому що спеціальним законом порядок виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не визначений.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 27.04.2016 року № К/800/28525/15, від17.08.2016 р. №К/800/22371/16.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналізуючи наведені норми матеріального права, Верховний Суд України у постанові від 15 вересня 2015 року (справа № 21-1765а15) прийшов до висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 КЗпП, при цього визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність вини відповідача у невиплаті позивачу одноразової грошової допомоги внаслідок неврегулювання на момент звільнення позивача порядку виплати одноразової грошової допомоги поліцейським, то вони є безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (в редакції від 23.12.2015) виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 07.11.2015 були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Тобто, саме право на отримання позивачем одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції визначено спеціальним законом - Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992, а не Порядком обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992, як зазначає відповідач.

Крім того, відповідно до п. 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законів щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» № 900 від 23.12.2015 - пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами такого змісту: «Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, порядок обчислення та виплати під час звільнення ОСОБА_4 (05.02.2016) мав застосовуватись той, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Так, відповідно до п. 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським (зі змінами від 02.03.2016), особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" липня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "21" вересня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Національної поліції в Житомирській області Старий Бульвар,5/37,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,