Справа № 640/8885/16-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 р.Справа № 640/8885/16-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Донець Л.О., Лях О.П.

при секретарі Дорошенко Д.О.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 25.08.2016р. по справі № 640/8885/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної служби у м. Харкові, Інспектора роти №6 батальйону №1 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції Беднарського В. Л.

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, відшкодування витрат,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив: скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 878860 і закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, у зв'язку з відсутністю у його діях складу такого порушення; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.08.2016р. по справі № 640/8885/16-а позовні вимоги задоволено частково: скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 878860 від 23.05.2016 р. про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 25.08.2016р. по справі № 640/8885/16-а та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач письмові заперечення на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення позивача у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.05.2016 р. відносно ОСОБА_1 інспектором патрульної служби поліції Беднарським В.Л. було винесено постанову серії ПС2 № 878860 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та із визначенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ч. 2 ст. 122 КУАП у розмірі 255 грн. (а.с. 28).

В постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 23.05.2016 р. об 21-25 год., на вул. Шевченко, 259 в м. Харкові здійснив зупинку ближче ніж 10 м. від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України.

Не погодившись з прийнятою інспектором патрульної служби постановою, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, а твердження позивача не спростовані.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. суд першої інстанції дійшов до висновку, що підстави для задоволення такої вимоги відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В апеляційній скарзі, поданій позивачем на постанову Київського районного суду м. Харкова від 25.08.2016р. по справі № 640/8885/16-а, ОСОБА_1 просив суд апеляційної інстанції скасувати зазначену постанову та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В свою чергу, доводи наведені позивачем в апеляційній скарзі стосуються виключно вимоги щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Доводів, які б стосувалися рішення суду першої інстанції щодо вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 878860 та закриття провадження в цій справі апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Що стосується наведених в апеляційні скарзі позивачем доводів колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що між позивачем та адвокатом Трубчаніновим С.О. укладений договір про надання правової допомоги від 01.06.2016 р. за умовами якого адвокат бере на себе зобов'язання надавати необхідну правову допомогу замовнику під час розгляду судом першої інстанції адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 878860.

На підтвердження оплати послуг адвоката позивачем надані: договір про надання правової допомоги від 01.06.2016 р., укладений між адвокатом Трубчаніновим С.О. і ОСОБА_1; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; квитанція № 6 від 01.06.2016 р. до прибуткового касового ордеру на суму 5000 грн., яка прийнята від ОСОБА_1 за договором, акт виконаних робіт за договором.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 16 КАС України передбачено, що кожен має право користуватися правовою допомогою при вирішенні справ в адміністративному суді, яка надається в порядку, встановленому законом. Для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 р. (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 6 та ст. 17 Закону № 5076 є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (що може бути сформований і в електронному виді) на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги.

Згідно п. п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 5076 документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер.

Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01.10.1999 р. (далі - Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Положеннями ст. 34 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов'язаних з виконанням доручення, якщо обов'язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов'язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати.

В постанові від 01.10.2002 р. по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Також колегія суддів зазначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі ? Закон № 4191-VI) визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Матеріали справи містять договір «Про надання правової допомоги» від 01.06.2016 р., укладений між адвокатом Трубчаніновим С.О. і ОСОБА_1, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцію від 01.06.2016 р. до прибуткового касового ордеру на суму 5000,00 грн., яка прийнята від ОСОБА_1 за договором, акт виконаних робіт за договором.

Між тим, суд першої інстанції правомірно зазначив, що первісно до позову позивачем були надані договір від 01.06.2016 р. та акт виконаних робіт без підпису ОСОБА_1 (а.с. 12, 15). Також колегія суддів зазначає, що в договорі про надання правової допомоги не визначений розмір гонорару та порядок його внесення. В свою чергу, акт виконаних робіт не містить розрахунку погодинної вартості правової допомоги, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги.

Крім цього, суд першої інстанції також правомірно зазначив, що в порушення положень ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 6 та ст. 17 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю не додано витяг з Єдиного реєстру адвокатів України на момент подання вимог про відшкодування правової допомоги.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відсутності підстав для стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Що стосується вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2, 3 ст. 122, ст. 126 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки справа про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП розглядається та вирішується уповноваженою посадовою особою органу Національної поліції України, а не судом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Враховуючи те, що постанова Київського районного суду м. Харкова від 25.08.2016р. по справі № 640/8885/16-а прийнята з норм матеріального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 25.08.2016р. по справі № 640/8885/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 25.08.2016р. по справі № 640/8885/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби у м. Харкові, Інспектора роти №6 батальйону №1 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції Беднарського В. Л. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, відшкодування витрат - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Лях О.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 27.09.2016 року.