Справа № 809/284/16
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р. Справа № 876/4113/16

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М.,Улицького В. З.

за участю секретаря Богдан А. О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Урядко Р. Я.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року по справі № 809/284/16 за позовом ОСОБА_3 до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18 березня 2016 року звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 4 лютого 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що анульована (прощена) Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" заборгованість позивача за кредитними договорами в сумі 107814,04 гривень не є його доходом, оскільки основною ознакою доходу є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач. У поданій апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задоволити повністю.

У апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що пеня нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням не є доходом платника податків в розумінні ПК України. Зазначає, що ПК України не містить поняття «анулювання (прощення) боргу, а відтак за аналогією слід розуміти прощення боргу передбачене ЦК України. Так, списана позивачу пеня не є доходом позивача та додатковим благом, оскільки нарахування пені є засобом забезпечення виконання грошового зобов'язання, проте сума нарахованої пені не отримується боржником в грошовій формі. Вказує, що судом першої інстанції не надано доказів, що списання (анулювання) боргу за кредитними договорами від 2007, 2008, 2013 років відбулось до закінчення строку позовної давності і ця сума боргу, відповідно до вимог пункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом позивача.

Апелянт також вказує, що судом не було встановлено суму загально отриманих коштів за кожним з укладених договорів, що суттєво впливає на саму структуру боргу, не встановлено які суми було внесено позивачем на погашення заборгованості по тілу кредитів, процентам, пені та штрафах, не встановлено чи взагалі позивач почав виконувати та чи виконав обов'язок щодо погашення обов'язків по договорах.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, просив апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задоволити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що з 18 січня 2016 року до 20 січня 2016 року Коломийською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, щодо суми боргу анульованого (прощеного) кредитором, за результатами якої складено акт № 164/171/ від 25 січня 2016 року.

Відповідно до цього акта ОСОБА_3 порушено підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункт 171.2 статті 171, підпункт 168.4.5 підпункту 168.4.8 пункту 168.4 статті 168, пункт 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, в результаті чого платнику податків донараховано податку на доходи фізичних осіб в сумі 107814,04 гривень.

За наслідками розгляду даного акту перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 4 лютого 2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 135107,55 гривень, з яких 107814,04 гривень - за основним платежем та 27293,51 гривень - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Підставою для винесення оскаржуваного рішення слугувало встановлення відповідачем факту неподання ОСОБА_3 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013-2014 рік з відображенням у ній доходу у вигляді додаткового блага за IV квартал 2013 року в розмірі 306617,08 грн та в I кварталі 2014 року в сумі 330365,53 грн, отриманого від Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 306617,08 гривень відповідно до пункту 3 додаткового договору № 1 від 21 жовтня 2013 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 10 квітня 2008 року, згідно з пунктом 6 договору №2 від 28 лютого 2014 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 30 травня 2002 року прощено (анульовано) борг в сумі 153285,86 гривень, відповідно до пункту 3 додаткового договору № 3 від 28 лютого 2014 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20 лютого 2008 року прощено(анульовано) борг в сумі 177079,67 гривень.

За невиконання позивачем визначеного Законом обов'язку щодо своєчасного подання податкової декларації про майновий стан і доходи та своєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб відповідачем накладено на даного платника податків штраф у розмірі 27293,51 гривень.

Відповідно до кредитних договорів № 0 від 30 травня 2007 року, № 0 від 10 квітня 2008 року, № 0 від 20 лютого 2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у ПАТ "Дельта Банк".

Відповідачем було направлено на адресу ПАТ "Дельта Банк" запит від 27 травня 2015 року № 3030/10/09-07-17-01/708 про надання інформації та її документального підтвердження, щодо документів які стали підставою для надання додаткового блага.

ПАТ "Дельта Банк" листом, вихідний номер № 3857 від 22 червня 2014 року, повідомив відповідача, що ОСОБА_3 було виплачено (нараховано) доходи, що відображені банком у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за ознакою доходу "126" за 4 квартал 2013 року, 1 квартал 2014 року, 3 - 4 квартал 2014 року. Доходи нараховано у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, з врученням боржнику відповідного повідомлення про таке анулювання (прощення) боргу та включення суми анульованого боргу до Податкового розрахунку за формою 1 ДФ за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано.

Відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Пунктом 179.1 статті 179 ПК України передбачено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

В пункті 123.1 статті 123 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість, прощена позивачу банківською установою, включається до його річного оподатковуваного доходу як отримане додаткове благо.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає за необхідне зазначити, що на час здійснення перевірки Коломийською ОДПІ ОСОБА_3 не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2013-2014 роки, податок на доходи фізичних осіб з отриманих в 2013-2014 роках доходів не сплачено, а відтак у податкового органу були підстави для винесення оскарженого рішення.

Крім того оскаржене рішення було прийнято податковим органом на виконання та в межах повноважень покладених на них Законами України, як наслідок неподання позивачем декларації в передбачений ПК України строк та незазначення в такій додатково отриманого блага.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року по справі № 809/284/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.

Повний текст ухвали складено 23 вересня 2016 року