Справа № 822/1735/16
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1735/16

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіПольового О.Л.
при секретаріБачок О.В.
за участі:позивача представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що станом на момент звернення позивача до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення 13.08.2016 року, особливий період в Україні не діяв, оскільки діючі Укази Президента України про мобілізацію вичерпали свою дію виконанням, час проведення мобілізації минув, а воєнний час чи частково відбудовний період після закінчення воєнних дій у країні відсутні.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник військової частини НОМЕР_1 заперечив проти задоволення позовної заяви.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 12.10.2012 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі Командира військової частини НОМЕР_2 укладено контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки, який набрав чинності 12.10.2012 року.

Часткову мобілізацію в Україні було оголошено та проведено у декілька етапів, зокрема Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 року №303/2014 починаючи з 18.02.2014 року по 02.05.2014 року; Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 06.05.2014 року № 454/2014 починаючи з 07.05.2014 року по 20.06.2014 року; Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 21.07.2014 року № 607/2014 починаючи з 24.07.2014 року по 06.09.2014 року; Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 14.01.2015 року № 15/2015 починаючи з 20.01.2015 року по 17.08.2015 року.

13.08.2016 року позивач звернувся до Командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення на підставі закінчення строку дії контракту.

19.08.2016 року Командир військової частини НОМЕР_1 повідомив позивача, що законних підстав для звільнення останнього з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту на даний час немає.

Не погоджуючись з висновками відповідача, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ст.19 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ) військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ), особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Положеннями п.2 ч.9 ст.23 Закону № 2232-XII передбачено, що у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абз.2 ч.3 цієї статті та ч.8 ст.26 цього Закону.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію" постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію; Голові Служби безпеки України, начальнику Управління державної охорони України, Голові Служби зовнішньої розвідки України, вищому командуванню Національної гвардії України, керівникам центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування України, Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту, перевести підпорядковані військові формування України, Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту на організацію та штати воєнного часу.

Крім того, пунктом 5 Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 зобов`язано Кабінет Міністрів України перевести національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду в обсягах, що гарантують безперебійне забезпечення потреб Збройних Сил України та інших військових формувань України під час виконання покладених на них завдань, привести визначені галузі, підприємства, установи та організації у ступінь повна готовність.

Отже, з моменту прийняття Президентом України Указу від 17.03.2014 року №303/2014 "Про часткову мобілізацію" в Україні настав особливий період, зокрема, Збройні Сили України переведені на функціонування в умовах особливого періоду, а в подальшому Указом Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 переведено національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду.

Суд критично ставиться до доводів позивача про те, що на момент звернення до командира військової частини А-3730 з рапортом про звільнення 13.08.2016 року, особливий період в Україні не діяв, оскільки діючі Укази Президента України про мобілізацію вичерпали свою дію виконанням, час проведення мобілізації минув, а воєнний час чи частково відбудовний період після закінчення воєнних дій у країні відсутні, з огляду на наступне.

Приписами ст.1 Закону № 3543-XII передбачено, що особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

Відтак, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду.

Водночас ст.1 Закону № 3543-ХІІ надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Системний аналіз наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України дає суду підстави стверджувати, що закінчення мобілізації не припиняє існування особливого періоду, а його закінчення пов`язане виключно з виданням Президентом України Указу про демобілізацію.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 30.06.2015 року по справі №21-112а15 та постанові Вищого адміністративного суду України від 16.02.2015 року по справі № 800/582/14.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для розірвання контракту, укладеного між позивачем та Міністерством оборони України про проходження військової служби у Збройних Силах України від 12.10.2012 року.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб`єкт владних повноважень, на виконання вимог ч.2 ст.71 КАС України надав до суду належні докази правомірності своїх дій, та обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку.

Відповідно, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У адміністративному позові відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2016 року

Суддя/підпис/О.Л. Польовий
"Згідно з оригіналом" Суддя О.Л. Польовий