Справа № 821/73/16
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/73/16
11 год. 20 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

при секретарі: Харик В.Г.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_6

до управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області

про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_6 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі управління МВС, відповідач 1), Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі - ГУ НП в Херсонській області, відповідач 2), в якому з врахуванням зміни позовних вимог просить:

визнати протиправним та скасувати наказ управління МВС від 06.11.2015 № 428 в частині звільнення її, майора міліції, з посади інспектора чергового чергової частини штабу (на правах сектора) Дніпровського районного відділу Херсонського міського управління УМВС України в Херсонській області;

поновити її на посаді інспектора чергового чергової частини штабу (на правах сектора) Дніпровського районного відділу Херсонського міського управління УМВС України в Херсонській області з 06.11.2015;

визнати протиправними дії посадових осіб управління МВС щодо відмови у задоволенні її заяви від 23.12.2015 про продовження служби в Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області;

зобов'язати ГУ НП в Херсонській області повторно розглянути заяву від 23.12.2015 про продовження служби в ГУ НП в Херсонській області згідно із пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" в черговій частині штабу (на правах сектора) Дніпровського районного відділу Херсонського міського управління УМВС та видати з цього приводу відповідний наказ.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 прийнята на службу в органи внутрішніх справ 1 листопада 1999 року. За період служби працювала на посадах середнього начальницького складу, а саме:

психолога ВРОС Чернівецького УПППМ,

старшого психолога групи психологічного забезпечення ОБ ДПС ДАІ УМВС в Чернівецькій області;

інспектора служби інформаційного забезпечення ВДАІ УМВС Україні в Чернівецькій області;

інженера-програміста чергової частини при ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області,

старшого інспектора ГРП відділення забезпечення діяльності підрозділів ДАІ при ВДАІ УМВС в Чернівецькій області,

інспектора-чергового чергової частини при ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області,

старшого дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Масандрівського ВМ Ялтинського міського відділу ГУМВС України в АР Крим,

старшого дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Лівадійського відділу Ялтинського МУ ГУМВС України в АР Крим;

інспектора-чергового чергової частини штабу Ялтинського МУ ГУМВС України в АР Крим,

інспектора-чергового чергової частини штабу Дніпровського РВ Херсонського МУ УМВС України в Херсонській області.

За час служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_6 мала 17 заохочень, до дисциплінарної відповідальності не притягалась.

Наказом УМВС від 25.06.2014 № 140 о/с ОСОБА_6 надано відпустку по догляду за дитиною по досягненню нею віку 3-х років з 15.05.2014 по 29.02.2015.

Наказом УМВС від 25.02.2015 № 55 о/с ОСОБА_6 продовжено відпустку по догляду за дитиною по досягненню нею віку 3-х років 11 місяців, з 28.02.2015 по 13.02.2016.

Наказом УМВС від 06.11.2015 № 428 о/с майора міліції ОСОБА_6, інспектора чергового чергової частини штабу (на правах сектора) Дніпровського районного відділу Херсонського міського управління УМВС, звільнено з посади згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) з 6 листопада 2015 року.

23 грудня 2015 року ОСОБА_6 звернулась до управління МВС із заявою, в якій повідомила, що зі звільненням не погоджується та бажає проходити служби в Головному управлінні Національної поліції України в Херсонській області.

Відповідь на зазначену заяву ОСОБА_6 надало ГУ НП в Херсонській області листом від 11.01.2016 № 2/26. За змістом цього листа роз'яснювалось, що вона вважається попередженою про наступне вивільнення Законом України "Про Національну поліцію", оскільки у тримісячний термін з дня опублікування цього Закону не звернулась з рапортом або заявою про подальше проходження служби в лавах Національної поліції України, з питанням працевлаштування в органах поліції їй необхідно звертатися до поліцейської комісії для участі у конкурсі на загальних підставах.

Тобто, фактично, в задоволенні заяви про бажання проходити службу в ГУ НП в Херсонській області ОСОБА_6 було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені вимоги, обґрунтовують їх тим, що з 2012 по 2015 роки ОСОБА_6 перебувала у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку, на теперішній час місцем постійного проживання та реєстрації є АР Крим.

В квітні 2014 року, після анексії Криму, отримала пропозицію від керівництва Ялтинського міського управління МВС РФ в Криму подати рапорт на проходження служби в поліції Російської Федерації. Однак, відмовилась від цієї пропозиції та подала рапорт до МВС України з проханням перевести її до управління МВС України в Херсонській області для подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ України, оскільки приймала присягу на вірність Україні.

Була переведена на посаду інспектора чергового чергової частини штабу Дніпровського районного відділу Херсонського міського управління УМВС.

АР Крим є тимчасово окупованою територією, на якій не здійснюється публікація та оприлюднення законів України, а тому на ОСОБА_6 не могла поширюватись презумпція обізнаності про новоприйняте законодавство України, в тому числі - Закону України "Про Національну поліцію", а тому вона не може вважатись попередженою цим Законом про можливе майбутнє звільнення.

Вважають, що до позивача повинен був бути застосований загальний порядок попередження про майбутнє звільнення, передбачений КЗпП України, та її повинні були персонально попередити. При звільненні були порушені права ОСОБА_6, як жінки, яка має дітей, віком до трьох років, оскільки відповідно до ст. 184 КЗпП у такому випадку звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Крім того, відповідно до пп. "г" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі. При цьому, чинне спеціальне законодавство не містить заборон використання на службі в будь якому правоохоронному органі, у тому числі й у національній поліції.

Згідно із Законом України "Про Національну поліцію" звільнення з ОВС через скорочення штатів було можливе лише при наявності відмови ОСОБА_6 від проходження служби в поліції та завчасного попередження відповідачів про її майбутнє звільнення.

В порушення чинного законодавства ОСОБА_6 не було надано можливості подальшого проходження служби в національній поліції, незважаючи на те, що вона відповідає всім вимогам поліцейського, передбаченим законом.

Представники відповідачів, управління МВС та ГУ НП в Херсонській області, позов не визнали, заперечення на нього мотивують тим, що Закон України "Про Національну поліцію" був доведений до відома громадян держави у порядку, передбаченому чинним законодавством. Позивач попереджена про звільнення в силу закону. Після оприлюднення зазначеного Закону позивач двічі, в жовтні та листопаді 2015 року, перетинала державний кордон України, а тому мала можливість ознайомитись зі змінами в законодавстві України, так само, як і через мережу Інтернет. Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника в новоутвореній установі відповідно до Закону не є обов'язком роботодавця. Враховуючи, що від позивача будь-якого бажання про проходження служби в лавах Національної поліції до УМВС України в Херсонській області у встановлені Законом строки не виявлено, заяв та рапортів не надходило, тому УМВС було прийнято рішення про її звільнення через скорочення штатів у відповідності до прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію". В задоволенні позовних вимог просили відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов належить задовольнити частково з наступних підстав.

Будь-який нормативно-правовий акт має межі своєї дії. У часі він може бути обмежений періодом дії, коли має юридичну силу, в просторі територією, на яку поширюється, за колом осіб колом осіб, на яких поширюється.

Пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.

На необхідність дотримання наведених правил звертає увагу Верховний Суд України у постанові від 17.02.2015 у справі № 21-8а15.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 проходила службу в органах внутрішніх справ України, з 2012 року перебувала у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку.

02 липня 2015 року був прийнятий Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII), який опублікований 06 серпня 2015 року в офіційному друкованому виданні газеті "Голос України".

Відповідно до розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону цей Закон набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015, крім, зокрема, пунктів 8 - 11 розділу ХІ, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто 07.08.2015.

Так, пунктом 8 передбачено, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

За приписами пункту 11 перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" є спеціальним законодавчим актом, який, зокрема, регулює відносини, пов'язані зі звільненням працівників міліції у звязку зі створенням поліції.

Суд звертає увагу, що будь-якого обов'язку в УМВС щодо додаткового попередження працівників міліції про наступне звільнення чинним законодавством не передбачено, оскільки вони є попередженими про звільнення через скорочення штатів в силу закону. Тому суд не знайшов ознак протиправності в діях УМВС у Херсонській області щодо звільнення ОСОБА_6 за вказаних вище обставин.

Разом з тим, суд вважає за необхідне врахувати, що на час перебування у соціальній відпустці та опублікування Закону України "Про Національну поліцію", позивач була зареєстрована та проживала в Автономній Республіці Крим, який на час виникнення спірних відносин був окупованою територією.

Відповідно до статті 1 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон № 1207-VII) тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Згідно з ч. 2 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону № 1207-VII правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна зобов'язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв'язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території.

За приписами ст. 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно зі ст. 1 Указу Президента України від 10.06.1997 № 503/97 "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" офіційними друкованими виданнями є "Офіційний вісник України"; газета "Урядовий кур'єр", газета "Голос України", "Відомості Верховної Ради України", інформаційний бюлетень "Офіційний вісник Президента України".

Відповідачі, управління МВС та ГУ НП в Херсонській області, не змогли надати суду доказів офіційного оприлюднення в АРК Закону України "Про Національну поліцію", посилання відповідачів на перебування ОСОБА_6 декілька днів на не окупованій території України та наявність мережі Інтернет, суд до уваги не бере, оскільки вона, як громадянка України, має право на офіційне доведення до неї законів України на території України, а у разі відсутності такої можливості держава повинна забезпечити реалізацію або поновлення її права в інший спосіб, як того вимагає Закон № 1207-VII. Дискримінація прав громадян в залежності від того, проживають вони на окупованій території, чи ні є неприпустимим. А тому суд приходить до висновку, що право позивача на належне повідомлення про можливе майбутнє звільнення є порушеним.

Згідно з частиною 2 ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Суд вважає, що в даному разі, виконанням обовязку держави перед громадянкою України ОСОБА_6, є забезпечення реалізації її права щодо можливості проходження служби в поліції, передбаченого п. 9 ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580- VIII, згідно з яким працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою.

Однак, суд не може втручатись в дискреційні повноваження керівника органу поліції та зобов'язувати його видати наказ про прийняття ОСОБА_6 на службу в поліцію.

Оскільки судом було встановлено порушення права позивача щодо належного повідомлення про звільнення, внаслідок чого вона звернулась із заявою про бажання проходити службу в поліції після спливу трьохмісячного строку, встановленого законом, тому поновленню підлягає саме це право шляхом скасування наказу управління МВС про її звільнення та зобовязання ГУ НП в Херсонській області розглянути її заяву від 23 грудня 2015 року про бажання проходження служби в поліції.

Відтак, суд задовольняє позовні вимоги частково.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 161-163 КАС України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Наказ управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 06.11.2015 № 428 о/с в частині звільнення майора міліції ОСОБА_6 з посади інспектора чергового чергової частини штабу (на правах сектора) Дніпровського районного відділу Херсонського міського управління УМВС України в Херсонській області - скасувати.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_6 від 23 грудня 2015 року про продовження служби в Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області згідно із пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" як таку, що подана в строк, передбачений цим Законом.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 вересня 2016 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 12.3