Справа № 161/8853/16-а
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/8853/16-а
Провадження № 2-а/161/507/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року м.Луцьк Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Подзіров А.О., розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду міста Луцьк справу за адміністративним уточненим позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся в суд з позовом до Луцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської областів якому просить визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області від 28.03.2016 року про відмову в перерахунку пенсії з 01.01.2016 року у зв'язку з підвищенням розміру місячної заробітної плати за відповідною посадою.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 11 жовтня 2010 року перебуває на обліку в

Управлінні Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50 - 1 Закону України «Про прокуратуру» та отримує пенсію в розмірі 80 % від суми його заробітної плати.

18.03.2016 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку із заявою про перерахунок пенсії та долучив довідку Генеральної прокуратури України № 18-159зп від 17.02.2016 р. про розмір заробітної плати на 1 грудня 2015 року за відповідною посадою.

Проте, листом № 157/С-01 від 28.03.2016 року позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії.

Вважає, що відповідач протиправно не провів перерахунок його пенсії у розмірі 80 % від суми заробітної плати, в зв'язку з чим просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку йому пенсії та зобов'язати провести йому перерахунок пенсії у розмірі 80 % від заробітної плати з 01.01.2016 р.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності. Крім того, подала суду письмові заперечення та просила в позові відмовити.

Оскільки всі особи, які беруть участь у розгляді справи, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи було здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ст. 122 ч. 4 КАС України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 11.10.2010 року. На момент призначення пенсії 11.10.2010 року пенсія обчислена із заробітної плати - 11928,54 грн. в розмірі 80 % та становить 9542,83 грн.

Станом на 01.09.2015 р. пенсія обчислена згідно довідки Генеральної прокуратури України від 01.10.2010 року № 18-146з.п згідно якої розмір заробітної плати на посаді прокурора відділу Генеральної прокуратури України, на 01.02.2010 року становить - 11928,54 грн., виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, станом на час звернення за перерахунком та який враховується для призначення пенсії.

18.03.2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку щодо перерахування та виплати йому з 01.01.2016 пенсії у розмірі 80 % від суми заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури № 18-159зп від 17.02.2016 р. відповідно до ч. ч. 12, 17 ст. 50-І Закону України «Про прокуратуру».

Листом УПФ в м. Луцьку № 157/С-01 від 28.03.2016 року ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії (а.с. 6 ).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини першої статті 1 Протоколу №12 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 2000 року, користування будь-яким правом, яке визнане законом, повинно бути забезпечено виконанням без будь-якої дискримінації.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», який був чинний на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії».

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Відповідно до частини 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до частини 18, частини 19 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

Відповідно до нової редакції частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. ( частина 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 08.07.2011 року).

Оскільки внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, однак це не стосується перерахунку вже призначеної пенсії. Самі по собі механізми і процедури щодо призначення та перерахунку пенсії різні, як за змістом так і за механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Відповідно до частини 2 статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Відповідно до статтей 22 та 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України "Про прокуратуру") є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, справа № 1-7/99), за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, обсяг прав позивача в частині отримання пенсії в розмірі 90%, які нараховувалися і отримувалися раніше не може бути звуженим у зв'язку із внесення змін у Закон України "Про прокуратуру" та прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури". Під час проведення перерахунку пенсії позивача повинна бути враховано попередня відсоткова ставка, з якої визначається розмір пенсії - 80%.

З огляду на викладене, суд вважає, що при перерахунку пенсії за вислугою років працівникам прокуратури підлягає застосуванню норма, що визначає порядок перерахунку пенсії, яка діяла на момент призначення пенсії.

Крім того, суд враховує, що Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області не приймало рішення щодо проведення чи відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу за його заявою від 18.03.2016 року, оскільки листом від 28.03.2016 р. № 157/С-01 позивач був повідомлений про відсутність підстав для перерахунку пенсії.

Враховуючи те, що відмова відповідача у здійсненні позивачу перерахунку пенсії була обґрунтована виключно відсутністю права на такий перерахунок, що відповідач фактично не здійснював жодних дій щодо перерахунку пенсії позивачу на підставі його звернення від 18 березня 2016 року, не оцінював надану позивачем довідку про розмір заробітної плати, не визначав нового розміру пенсії, не змінював відсотки середнього заробітку, з яких обраховувалася раніше призначена позивачу пенсія, та не обмежував максимального розміру пенсії, яка має йому виплачуватися, суд приходить до висновку, що доказуванню підлягають виключно обставини, з якими пов'язана відмова позивачу у здійсненні такого перерахунку.

Таким чином, є підстави для висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача вчинити дії із зазначенням конкретного відсотку середнього заробітку, з розрахунку якого має бути здійснено перерахунок пенсії позивачу, а також в частині незастосування максимального розміру пенсії є безпідставними, оскільки щодо згаданих вимог відповідач на час звернення позивача до суду та розгляду справи судом ніяких протиправних дій чи бездіяльності не допускав та жодного рішення не приймав. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах, а також тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте ймовірно можуть мати місце у майбутньому. Задоволення таких вимог може призвести до втручання суду в дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду щодо вчинення дій з перерахунку пенсії.

За наведених обставин, суд вважає, що є підстави для часткового задоволення позову щодо вимог про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання відповідача перерахувати пенсію. В задоволенні решти вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 64, 92 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 128, 158 - 164, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року.

Зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 50-1Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року на підставі заяви позивача від 18.03.2016 року №157/0-01.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її отримання .

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області А.О.Подзіров