Справа № 539/1746/16-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 р. Справа № 539/1746/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.08.2016р. по справі № 539/1746/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі-відповідач, Лубенське УПФУ Полтавської області), в якому просила: визнати протиправною бездіяльність Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок пенсії з дня призначення з 19.04.2012 року на підставі довідок від 29.04.2016 року №18-210 вих.16, №18-211 вих. 16 з урахуванням ст. 37 Закону України "Про державну службу", в редакції, чинній на момент призначення пенсії 80% від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.08.2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, а також на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач надав до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просить залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лубенському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду та отримує пенсію як державний службовець в розмірі 80% від загального розміру її заробітної плати. Пенсія їй призначена з 19.04.2012 р. До виходу на пенсію вона працювала в прокуратурі Полтавської області.

Звернувшись до прокуратури Полтавської області, ОСОБА_1 08.05.2016 р. отримала довідки за № 18- 210 вих.16 та за № 18-211 вих. 16 про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". Такі ж, повністю ідентичні довідки були подані нею при оформленні пенсії в 2012 році , вони містили ці «інші виплати» - суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних відпусток, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально- побутових питань, суми індексації заробітної плати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, який враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи. Але управління Пенсійного фонду при визначенні розміру заробітку при обчисленні їй пенсії не врахувало ці «інші виплати» в розрахунок середньомісячного заробітку і, відповідно, вони не враховані при обчисленні розміру пенсії.

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача та повторно надала оригінали довідок, виданих на підставі особових рахунків за 2007-2012 роки про розмір її заробітку, з урахуванням інших виплат. В даній заяві вона просила повідомити чи враховані при призначенні їй пенсії, крім основного заробітку, ці інші виплати, а саме: суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних відпусток, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, тощо. В разі їх неврахування вона просила здійснити правильний розрахунок розміру пенсії з дня її призначення, застосовуючи ст. 37 Закону України «Про державну службу», в редакції, чинній на момент призначення пенсії - квітень 2012 року (80 % від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування), враховуючи надані нею довідки, та надати їй копію розвернутого розрахунку призначення пенсії, завірену належним чином.

Листом від 03.06.2016 року № 2913-03-10 відповідач повідомив позивача, що з 1 червня 2015 року раніше призначені пенсії, згідно Закону України "Про прокуратуру" не перераховуються і у цій відповіді про врахування інших видів оплати праці при визначенні розміру заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця взагалі мова не йдеться.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У відповідності до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" ( в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена з 2012 року у розмірі 80 % від заробітної плати.

До 01.05.2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване зазначеними нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, яка набрала чинність з 01.05.2016р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, з 01.05.2016р. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст.90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, з 01.05.2016р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Позивач 18 травня 2016 року звернулась до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою в якій просила повідомити чи враховані при призначенні їй пенсії, крім основного заробітку, ці інші виплати, а саме: суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних відпусток, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, тощо. В разі їх неврахування вона просила здійснити правильний розрахунок розміру пенсії з дня її призначення, застосовуючи ст. 37 Закону України «Про державну службу», в редакції, чинній на момент призначення пенсії - квітень 2012 року (80 % від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування), враховуючи надані нею довідки, та надати їй копію розвернутого розрахунку призначення пенсії, завірену належним чином.

Рішенням відповідача позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії в якому зазначено, що відповідно до п. 5 "Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", з 01 червня 2015 року раніше призначені пенсії, згідно до Закону України "Про прокуратуру", не перераховуються.

Отже, враховуючи приписи ст.90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, з 01.05.2016р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Таким чином, виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016р., відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні такого перерахунку.

Отже, задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував приписи ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, чим порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції, із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.08.2016р. по справі № 539/1746/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.