Справа № 820/1448/16
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р. Справа № 820/1448/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В. ,

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2016р. по справі № 820/1448/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський хлібозавод "АПІ-ПЛЮС"

до Сектору державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області третя особа ОСОБА_1

про скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИЛА

Товариство з обмеженою відповідальністю "Богодухівський хлібозавод "АПІ-ПЛЮС" (далі - позивач) звернуся до суду з позовом до Сектору державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_1, в якому просив суд:

- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Реквізити рішення: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу); індексний номер 25552095 від 24.10.2015 14:52:45; прийняте державним реєстратором Богодухівського районного управління юстиції Харківської області Векленко Юлією Анатолієвною.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2016р. зазначений позов задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно Векленко Юлії Анатоліївни Богодухівського районного управління юстиції Харківської області від 24.10.2015 року НОМЕР_1 про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення магазин, що розташований АДРЕСА_1.

ОСОБА_1, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 19, п.5-3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», п. 37 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ "БОГОДУХІВСЬКИЙ ХЛІБЗАВОД "АПІ-ПЛЮС" (Продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі - продажу від 10.04.2012 року (а.с. 13).

Згідно умов вказаного договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю наступне майно: торговельний павільйон, розташований за адресою: АДРЕСА_1, а Покупець зобов'язується прийняти це майно та заплатити за нього покупну ціну в порядку, передбаченому умовами цього договору.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно Богодухівського районного управління юстиції Харківської області Векленко Ю.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 25552095 від 21.10.2015 року, відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на нежитлове приміщення магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 Також, державним реєстратором прав на нерухоме майно Богодухівського районного управління юстиції Харківської області Векленко Ю.А. відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна.

Позивач, не погоджуючись з вказаними діями відповідача, вважаючи вказане рішення незаконним, винесеним на підставі сфальсифікованих документів та таким, що порушує права та інтереси позивача - власника земельної ділянки, на якій було зареєстроване нерухоме майно, звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для скасування рішення державного реєстратора.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, разом з тим зазначає, що позов підлягає задоволенню з інших підстав та мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обов'язковість процедури реєстрації речових прав встановлена ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону, за приписами якої права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Виходячи з положень ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор в процедурі розгляду заяви про реєстрацію речових прав на нерухоме майно повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в такій реєстрації.

За приписами ст. 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 зазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

З матеріалів справи встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності на вищезазначене нежитлове приміщення ОСОБА_1 було подано договір купівлі-продажу від 10 квітня 2012 року.

Колегія суддів дослідивши вказаний договір, встановила, що він не посвідчений нотаріально (а.с. 13).

Разом з тим, за приписами ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Статтею 220 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору.

Так, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таким чином, договір купівлі-продажу торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_1, укладений 10.04.2012р. між ВАТ "Богодухівський хлібозавод» в особі голови правління ОСОБА_3 та ОСОБА_1, є нікчемним, а тому не може бути підставою для проведення державної реєстрації права власності на вказане майно.

Також ОСОБА_1 державному реєстратору для проведення державної реєстрації права власності на магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_1,подав мирову угоду від 06.04.2015р.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Богодухівського районного суду від 06.04.2015р. визнано мирову угоду між позивачем ОСОБА_1, відповідачем ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «АПІ-ПЛЮС» в особі керівника Голови правління ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_6, укладену 06 квітня 2014 року, за якою: Позивач відмовляється від стягування судових витрат, а Відповідачі визнають дійсним Договір купівлі-продажу, укладений 10 квітня 2012 року між ТОВ «Богодухівський хлібзавод» в особі голови правління ОСОБА_7 та ОСОБА_1, за яким ОСОБА_1 передається у власність торгівельний павільйон, який знаходиться на території ПрАТ «Богодухівський хлібозавод «АПІ-ПЛЮС» за адресою АДРЕСА_1.

З аналізу зазначеної ухвали колегією суддів встановлено, що вказаним рішенням не встановлено право власності на торгівельний павільйон» за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що державну реєстрацію права власності на зазначене майно обґрунтовано проведено на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди з огляду на приписи підп.11 п. 37 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, виходячи з такого.

Так, відповідно до підпункту 11 пункту 37 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в ухвалі Богодухівського районного суду від 06.04.2015р. не йдеться про право власності на нерухоме майно, вона не підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, а тому не може бути документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що документи подані ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а тому державний реєстратор повинен був відмовити в проведенні державної реєстрації власності на торгівельний павільйон» за адресою АДРЕСА_1.

Отже, з наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський хлібозавод "АПІ-ПЛЮС".

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, а постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів та підстав для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.160, 167, 195, 196, 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2016р. по справі № 820/1448/16 змінити в частині мотивів та підстав для задоволення позову.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2016 р. по справі № 820/1448/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26.09.2016 р.