Справа № 826/4512/16
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4512/16 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Ресенчук В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної служби інтелектуальної власності України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.03.2014 ОСОБА_4 подав заявку №m 2014 04339 на комбінований знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» відносно товарів 1, 9 класів МКТП.

За результатами кваліфікаційної експертизи, проведеної відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено невідповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони.

Державна служба інтелектуальної власності України 03.11.2014 затвердила висновок про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи заявки №m 2014 04339 про реєстрацію знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» для товарів і послуг в Україні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України із запереченням на зазначене вище рішення від 03.11.2014.

За результатами розгляду заперечень колегія Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України 24.12.2015 прийняла рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні заперечення та залишення чинним рішення ДСІВ від 03.11.2014 про відмову в реєстрації знака для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m 2014 04339.

Наказом Державної служби інтелектуальної власності України №24-Н від 25.01.2016 затверджено рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України 24.12.2015, прийняте за результатами розгляду заперечення ОСОБА_4 проти рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 03.11.2014 року про відмову в реєстрації знака для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m 2014 04339.

Позивач, вважаючи вказані рішення протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси, звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 03.11.2014 про відмову в реєстрації знака для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m 2014 04339, рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 24.12.2015, наказ Державної служби інтелектуальної власності України №24-Н від 25.01.2016;

- зобов'язати відповідача надати правову охорону позначенню «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m 2014 04339 шляхом його реєстрації як знака для товарів і послуг.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що колегія Апеляційної палати при прийнятті рішення від 24.12.2015 про те, що заявлене позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m 2014 04339 не відповідає умовам надання правової охорони, діяла на підставі та у межах повноважень, з урахуванням всіх обставин справи, оскільки на нього не поширюються підстави для відмови, встановлені пунктом 2 ст. 6 Закону №3689-ХІІ, що підтверджено в ході судового розгляду даної справи. Суд також зазначив, що зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії щодо надання правової охорони позначенню «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m 2014 04339 шляхом його реєстрації як знака для товарів і послуг, є втручанням у дискреційні повноваження відповідача та такими, що не відповідають процедурі надання правової охорони позначенню.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відносини, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг в Україні регулюються Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» № 3689-XII від 15.12.1993 (далі - Закон № 3689-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 3689-XII знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб; установа - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

Згідно з п. 1, пп. 1 п. 3 Положення про Державну службу інтелектуальної власності України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2014 року № 658, Державна служба інтелектуальної власності України (ДСІВ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економічного розвитку і торгівлі і який реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

Основними завданнями ДСІВ є реалізація державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Згідно з приписами пункту 1 статті 2 Закону № 3689-XII установа забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони прав на знаки для товарів і послуг, для чого: організовує приймання заявок, проведення їх експертизи, приймає рішення щодо них; видає свідоцтва на знаки для товарів і послуг, забезпечує їх державну реєстрацію.

Згідно з пунктом 1 статті 7 Закону № 3689-XII особа, яка бажає одержати свідоцтво, подає до Установи заявку.

Вимоги до заявки, правила подання та процедуру розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, також, встановлюють та визначають Правила складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджені наказом Держпатенту України № 116 від 28.07.1995 (далі - Правила № 116).

Згідно з пунктом 4 Правил № 116 експертиза заявки на реєстрацію знака для товарів і послуг складається з таких етапів: встановлення дати подання заявки; експертиза заявки за формальними ознаками; експертиза заявки по суті позначення, що заявлено на реєстрацію як знак.

У пунктах 1, 3, 15, 16 ст. 10 Закону № 3689-XII визначено, що експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про реєстрацію знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг або про відмову в реєстрації знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг, або про реєстрацію знака щодо частини зазначених у заявці товарів і послуг та відмову в реєстрації знака для іншої частини зазначених у заявці товарів і послуг. Рішення Установи надсилається заявнику.

Під час кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним Законом. При цьому використовуються інформаційна база закладу експертизи, в тому числі матеріали заявки, а також довідково-пошуковий апарат та відповідні офіційні видання.

Якщо є підстави вважати, що заявлене позначення не відповідає умовам надання правової охорони повністю або частково, то заклад експертизи надсилає заявнику про це обґрунтований попередній висновок з пропозицією надати мотивовану відповідь на користь реєстрації знака.

Статтею 5 Закону № 3689-XII визначені умови надання правової охорони, за змістом якої правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі, вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Об'єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень. Об'єктом знака не можуть бути імена або псевдоніми осіб, які обіймали керівні посади у комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік (крім випадків, пов'язаних з розвитком української науки та культури), працювали у радянських органах державної безпеки, назви СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних радянських республік та похідні від них, назви, пов'язані з діяльністю комуністичної партії, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті.

Згідно з цим Законом № 3689-XII не можуть одержати правову охорону також позначення, які складаються лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв'язку з ними, зокрема вказують на вид, якість, склад, кількість, властивості, призначення, цінність товарів і послуг, місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг (пункт 2 статті 6 Закону № 3689-XII).

Відповідно до пункту 4.3.1.7 Правил № 116 складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, до позначень, які вказують на вид, якість, кількість, властивості, склад, призначення, цінність товарів і/або послуг, а також на місце і час їх виготовлення чи збуту, належать прості найменування товарів; зазначення категорії якості товарів; зазначення властивостей товарів, в тому числі таких, що носять хвалебний характер; зазначення матеріалу або складу сировини; зазначення ваги, об'єму, ціни товарів, дати виробництва товарів; історичні дані щодо заснування виробництва, зображення нагород, що присуджені товарам; видові найменування підприємств, адреси виробників товарів або посередників.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлене позивачем комбіноване позначення складається з словесних елементів «FIRE» (чорного кольору) та «STOP» (білого кольору), виконаних заголовними літерами латиниці, стандартним шрифтом, що розташовані на прямокутнику опуклої форми поділеного на дві частини білого та чорного кольорів.

Позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1, зобр.» заявлено на реєстрацію відносно товарів 01 та 09 класів МКТП, а саме:

- товари 01 класу МКТП: «хімічні речовини для гасіння вогню; вогнетривкі речовини; суміші до вогнегасників»;

- товари 09 класу МКТП: «пристрої для гасіння вогню; азбестовий одяг для захисту від вогню; азбестові рукавиці для захисту у разі нещасних випадків; азбестові щити для пожежників; стволи пожежні (брандспойти); взуття для захисту у разі нещасних випадків, від проміння і вогню; вогнегасники; детектори диму; захисні маски; захисні шоломи, каски; іскрогасники; костюми для захисту від вогню; одяг для захисту від вогню; одяг для захисту у разі нещасних випадків, від проміння і вогню; окуляри; особисті засоби протиаварійного захисту; пожежні автомобілі (машини); пожежні драбини рятувальні; пожежні насоси (помпи); пожежні сигналізатори; пожежні судна; пожежні ударні пристрої (бияки); пожежні шланги; поливальні протипожежні системи; протигази, крім призначених для штучного дихання; респіратори (респіраторні маски), крім призначених для штучного дихання; протипожежні покриви; рукавиці для захисту у разі нещасних випадків; рятувальні апарати і споряддя; рятувальні брезенти; рятувальні жилети; рятувальні сітки; фільтри до протигазів або респіраторів; щитки для захисту обличчя робітників».

З висновку закладу експертизи вбачається, що заявлене позначення складається лише з даних, що є описовими для заявлених товарів 01 та 09 класів МКТП, бо вказують на їх певні властивості та їх призначення: ІНФОРМАЦІЯ_1 - засіб для гасіння вогню (пристрій, речовина тощо) (а.с. 10).

За результатами вивчення інформаційних джерел експертною установою було зроблено висновок, який було підтримано як відповідачем так і судом першої інстанції, що словесна частина «ІНФОРМАЦІЯ_1» заявленого позначення за заявкою №m 2014 04339, як єдине ціле в перекладі з англійської мови утворює словосполучення з наступним змістом: зупинка полум'я, зупинка вогню, пожежна перегорода, протипожежна перегорода тощо.

Стаття 15 Закону № 3689-XII надає право заявнику оскаржити рішення Установи за заявкою у судовому порядку або до Апеляційної палати протягом двох місяців від дати одержання рішення Установи чи копій матеріалів, затребуваних відповідно до пункту 3 статті 10 цього Закону.

Колегія Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України при прийнятті оскаржуваного рішення від 24.12.2015 також наголосила на обґрунтованості висновку закладу експертизи, який набув статусу рішення ДСІВ, про те, що заявлене позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1, зобр.» за заявкою №m 2014 04339 складається з даних, що є описовими для товарів 01 та 09 класів МКТП, оскільки перше зорове сприйняття заявленого позначення і його зміст однозначно і без додаткових суджень зрозумілий споживачеві та створює враження про те, що позначення вказує на певні властивості та призначення заявлених товарів - товари, призначені для зупинки вогню (полум'я, пожежі), протипожежної перегороди. При цьому, графічні елементи заявленого позначення (прямокутник опуклої форми, поділений на дві частини білого та чорного кольорів) не надають йому дистинктивності та, в цілому, ніяким чином не впливають на його зміст (семантичне значення).

З викладеними висновками відповідача погодився також і суд першої інстанції. Колегія суддів апеляційного суду також не вбачає підстав для сумніву у таких висновках, оскільки спірне позначення фактично є описовим до товарів з якими воно буде використовуватись, містись зазначення властивостей цих товарів, а тому на нього розповсюджуються заборона, передбачена пунктом 2 статті 6 Закону № 3689-XII.

Посилання апелянта на те, що словосполучення «ІНФОРМАЦІЯ_1» в перекладі з англійського може мати й інші визначення не спростовує того, що воно має також і визначення, яке наводить відповідач в оскаржуваних рішеннях, а також експертна установа у своєму висновку.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання позивача на те, що кінцеві результати експертизи заявки, що відображені у висновках формальної та кваліфікаційної експертизи, не є імперативною умовою за якої Державна служба інтелектуальної власності України приймає відповідне рішення. Поряд із цим, підстав вважати висновок експертної установи необґрунтованим колегія судів апеляційного суду, як зазначено вище, не вбачає.

Також варто додатково зазначити, що спір у даній справі є публічно-правовим.

Так, у постанові від 16 червня 2015 року (справа № 21-227а15) Верховним Судом України зроблено висновок, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про реєстрацію знака для товарів і послуг та в наступному отримання заявником Свідоцтва України на знак для товарів і послуг подальше оспорювання права власності на вказаний знак має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, Свідоцтво на знак для товарів і послуг позивачем не отримано, оскільки спірними є рішення в частині відмови у реєстрації позначення.

За таких обставин спір не стосується права власності на товарний знак, тобто цивільного права, а отже, суд правильно вирішив його в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну позицію висловив також і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 25.11.2015 по справі № 2а-14791/12/2670.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки спірне позначення не може одержати правову охорону в силу пункту 2 статті 6 Закону № 3689-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 22.09.2016.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.