Справа № 810/959/16
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2016 року Справа № 810/959/16

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Харченко С.В., суддів: Басая О.В., Волкова А.С., при секретарі: Пільчевській Ю.В., за участю: представника позивача - Терещенко А.К., представника відповідачів - Шевченка В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "АНІКА"
до1) Державної фіскальної служби України, 2) Головного управління ДФС у Київській області, 3) Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області,
провизнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АНІКА" звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-1), Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач-2) та Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач-3) про визнання незаконними та скасування: рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області від 11.08.2015 № 9267/10/10-13-11-02-10 про відмову у прийнятті податкової звітності; рішень відповідача-2 від 09.10.2015 № 2727/10/10-36-11-01-14 та відповідача-1 від 11.01.2016 № 276/6/99-99-11-02-02-15 про результати розгляду скарг.

Крім того, позивач просить суд зобов'язати Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області внести відомості з поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "АНІКА" податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року, а також додатків та доповнення до неї до облікових даних позивача в інформаційних базах Державної фіскальної служби України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області стосовно відсутності у позивача права на подання податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року уповноваженою особою платника податків у паперовій формі та, як наслідок, порушення платником податків визначеного Податковим кодексом України порядку подання податкової звітності, що викладені у листі (рішенні) від 11.08.2015 № 9267/10/10-13-11-02-10, не відповідають дійсності, а відтак рішення територіального органу доходів і зборів, яким підприємству відмовлено у прийнятті вказаної податкової звітності, а також винесені за результатами його оскарження в адміністративному порядку рішення відповідача - 2 від 09.10.2015 № 2727/10/10-36-11-01-14 та відповідача-1 від 11.01.2016 № 276/6/99-99-11-02-02-15, на думку позивача, не відповідають вимогам закону та є такими, що порушують його права як платника податків.

У судовому засіданні, призначеному на 27.09.2016, представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідачів позов не визнав та зазначив, що посадові особи органів доходів і зборів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принцип рівності сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АНІКА" (ідентифікаційний код 33077997, місцезнаходження: 08152, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Територія технікуму, буд. 16) зареєстроване в якості юридичної особи 03.08.2004 (копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т. 2 а.с. 184-185).

Як платник податків на момент подання податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2015 року позивач перебував на обліку в Державній податковій інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області.

Судом встановлено, що 10.08.2015 уповноваженою особою позивача особисто подано до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області у паперовій формі наступні документи: податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року; додатки до вказаної декларації, а саме: додаток № 2 (розрахунок суми залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01.02.2015 (Д2), додаток № 3 (розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3), додаток № 4 (заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4) та додаток № 5 (розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5); доповнення до податкової декларації у формі листа від 10.08.2015 № 108/08-15, складене відповідно до вимог пункту 46.4 статті 46 Податкового кодексу України.

За результатами аналізу податкової декларації позивача з податку на додану вартість за липень 2015 року на предмет її відповідності вимогам Податкового кодексу України Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області було прийнято рішення від 11.08.2015 № 9267/10/10-13-11-02-10, викладене у формі листа, про відмову у прийнятті податкової звітності.

В обґрунтування вказаного рішення, територіальний орган доходів і зборів послався на порушення позивачем вимог пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, який передбачає обов'язок подання до контролюючого органу податкової звітності з податку на додану вартість в електронній формі всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Отримавши наведене вище рішення, позивач скористався наданим йому статтею 56 Податкового кодексу України правом на його оскарження в адміністративному порядку шляхом подання скарг до Головного управління ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України.

Скарги позивача рішеннями Головного управління ДФС у Київській області від 09.10.2015 № 2727/10/10-36-11-01-14 та Державної фіскальної служби України від 11.01.2016 № 276/6/99-99-11-02-02-15 залишено без задоволення, а рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області, викладене у формі листа від 11.08.2015 № 9267/10/10-13-11-02-10, - без змін.

Не погоджуючись з рішенням Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області, а також рішеннями Головного управління ДФС у Київській області і Державної фіскальної служби України, що приймались ними за результатом розгляду скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "АНІКА", позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Представник позивача стверджує, що особисто подана уповноваженою особою платника податків до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області у паперовій формі податкова звітність з податку на додану вартість за липень 2015 року складена за формою, що є чинною на момент її подання, та має всі необхідні реквізити, визначені пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України.

Також представник позивача зазначає про відсутність у позивача обов'язку подавати податкову звітність виключно в електронній формі, оскільки платник податків має право на обрання одного з передбачених пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України способів, а саме: подати звітність особисто, надіслати поштою або направити засобами електронного зв'язку.

Під час даної адміністративної справи судом встановлено, що договір від 12.01.2015 № 1 про визнання електронних документів, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "АНІКА" та контролюючим органом, на час подання наведеної вище податкової звітності був чинним.

Жодних обставин, які б свідчили про наявність перешкод для подання податкової звітності з податку на додану вартість засобами електронного зв'язку представником позивача не наведено, докази існування таких обставин в матеріалах справи відсутні.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу приписів підпункту 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 та підпункту 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Порядок подання податкової декларації до контролюючих органів регулюються статтею 49 Податкового кодексу України, згідно з якою податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Податкова декларація подається за вибором платника податків в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", згідно з яким запроваджено систему електронного адміністрування податку на додану вартість та передбачено подання податкової звітності з податку на додану вартість в електронній формі.

Так, з 01.01.2015 положеннями абзацу другого пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України встановлено імперативний припис, відповідно до якого податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, починаючи з 01.01.2015, усі платники зобов'язані подавати податкову звітність з податку на додану вартість до контролюючого органу виключно в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Статтею 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 № 851-IV визначено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Для документів податкової звітності, сформованих в електронній формі, згідно з приписами статті 49 Податкового кодексу України обов'язковим реквізитом є наявність електронного цифрового підпису.

В силу положень пункту 49.41 статті 49 Податкового кодексу України, акредитований центр сертифікації ключів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, безоплатно надає особам, які мають намір подавати податкову декларацію в електронній формі, послуги у сфері електронного цифрового підпису.

Відсутність електронного цифрового підпису на електронному документі податкової звітності за своїми наслідками є тотожним відсутності підпису платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, засвідченого печаткою платника податку (за наявності), на паперовій податковій декларації, оскільки в силу пунктів 48.2, 48.3 статті 48 Податкового кодексу України підпис платника податку є обов'язковим реквізитом податкової декларації.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 № 851-IV, електронний документообіг (обіг електронних документів) - це сукупність процесів створення, оброблення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, використання та знищення електронних документів, які виконуються із застосуванням перевірки цілісності та у разі необхідності з підтвердженням факту одержання таких документів.

Згідно із статтею 10 цього Закону, відправлення та передавання електронних документів здійснюються автором або посередником в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем або шляхом відправлення електронних носіїв, на яких записано цей документ.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначаються Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233 (далі - Інструкція № 233).

Згідно з пунктами 2 та 3 розділу ІІ вказаної Інструкції, для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Формат (стандарт) податкового документа в електронному вигляді на основі специфікації eXtensible Markup Language (XML), електронні форми податкових документів та інша інформація про порядок подання податкових документів в електронному вигляді оприлюднюються на WEB-сайті ДПА.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції № 233 передбачено, що підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).

Згідно з пунктом 7 розділу ІІІ Інструкції № 233, при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися такого порядку: платник податків створює податковий документ в електронному вигляді відповідно до затвердженого формату (стандарту) за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення; після підготовки платником податків податкового документа в електронному вигляді на нього накладаються ЕЦП посадових осіб платника податків; після накладання ЕЦП платник податків здійснює шифрування податкового документа в електронному вигляді та направляє його до органів ДПС через телекомунікаційні канали зв'язку; після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту); перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність; підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції; якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин.

Положеннями пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що по відношенню до податкової звітності, складеної в електронній формі, обов'язковим реквізитом електронного документу є електронний цифровий підпис, а форма декларації означає дотримання формату (стандарту) податкового документа в електронному вигляді на основі встановленої специфікації.

Відмова посадової особи органу контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених статтею 49 Податкового кодексу України, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється (пункт 49.10 статті 49 Податкового кодексу України).

Судом встановлено, що податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року в електронній формі позивач до контролюючого органу не подавав, договір про визнання електронних документів на момент подання податкової звітності був чинним, будь-яких обставин, які б унеможливлювали виконання позивачем податкового обов'язку з подання податкової звітності з податку на додану вартість в електронній формі, позивачем не наведено.

Суд зазначає, що податкова декларація з податку на додану вартість, складена позивачем у паперовій формі, за формою не відповідає встановленому формату (стандарту) податкового документа в електронному вигляді, не містить обов'язкового реквізиту - електронного цифрового підпису, за відсутності якого цей документ втрачає передбачений статтею 48 Податкового кодексу України статус податкової декларації із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення від 11.08.2015 № 9267/10/10-13-11-02-10 про відмову у прийнятті податкової звітності Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області діяла правомірно, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, у зв'язку з чим вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень Головного управління ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України, що прийняті контролюючими органами вищого рівня за результатами оскарження в адміністративному порядку рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області від 11.08.2015 № 9267/10/10-13-11-02-110, а також позовних вимог про зобов'язання територіального органу доходів і зборів внести відомості з поданих позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року, додатків та доповнень до неї до облікових даних платника в інформаційних базах Державної фіскальної служби України, суд зазначає, що вони є похідними від вимоги про визнання протиправним рішення контролюючого органу про відмову у прийнятті податкової звітності, а тому відмова у задоволенні первинних вимог є підставою для відмови у задоволенні і похідних від них вимог.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єктів владних повноважень, а доказів понесення ними витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: С.В. Харченко

Судді: О.В. Басай

А.С. Волков

Постанову складено у повному обсязі 28 вересня 2016 року.