Справа № 2а-303/12
Суддя: Кривич Ж. О.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-303/12
Провадження 6-а/524/113/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді - Кривич Ж.О.

секретаря судового засідання - Коваль Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м Кременчуці адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності по виконанню судового рішення Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавської області,

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з заявою про визнання неправомірною бездіяльності Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавської області по виконанню постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12.

Посилаючись на обставини і підстави викладені в заяві ОСОБА_1 просив суд визнати протиправною бездіяльність Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, щодо виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12 в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснювати перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2011 року в порядку та у розмірі визначеному постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.03.2010 року по справі № 2а-220/2010 відповідно до ухвали про роз'яснення порядку виконання судового рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.10.2010 року.

.

Заявник ОСОБА_1 просив суд подану заяву задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в заяві,та надані суду докази.

Представник відповідача - Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд заслухавши заявника та представника відповідча, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12:

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області по перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01 листопада 2011 року в порядку та розмірі, що не відповідає постанові Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.03.2010 року по справі № 2а-220/2010 відповідно до ухвали про роз'яснення порядку виконання судового рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.10.2010 року

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснювати перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2011 року в порядку та у розмірі визначеному постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.03.2010 року по справі № 2а-220/2010 відповідно до ухвали про роз'яснення порядку виконання судового рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.10.2010 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2016 року по справі К/9991/57894/12 постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2012 року по справі №1602/2а-303/12 скасовано, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі №2а-303/12 залишено в силі.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 р, ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14 липня 2010 року по справі №22ц-7626/10р., ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.04.2012 року по справі К/9991/59675/11, ухвалою від 05 жовтня 2010 року, про роз'яснення резолютивної частини постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 р., Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов'язано здійснити ОСОБА_1 з 12 січня 2005 року перерахунок та виплату недоплаченої частини пенсії та призначити пенсію відповідно до вимог статті 22 Закону України від 9 квітня 1992 року N 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 130% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" станом на момент виплати, за виключенням періоду з 01 січня 2006 року по 21 травня 2008 року .

В ухвалі від 05 жовтня 2010 року, про роз'яснення резолютивної частини постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 р., яка набрала законної сили, зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області зобов'язано призначити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 130% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 9 березня 2010 року на строк визначений статтею 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме- безтерміново.

У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, яким визначається розмір мінімальної пенсії за віком, перерахування та виплата з нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, призначеної ОСОБА_1 пенсії в розмірах та в порядку встановленому постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 р., повинні здійснюватись протягом дії ч.1 статті 28 та ч.3 статті 42 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

До 01.11.2011 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виконувало дане судове рішення в добровільному порядку, призначило та виплачувало ОСОБА_1 пенсію згідно статті 22 Закону України від 9 квітня 1992 року N 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в порядку визначеному судовими рішеннями.

Так як у листопаді 2011 року ОСОБА_1 виплачена пенсія в значно меншому розмірі ніж передбачено постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 р та відповідно до роз'яснень наданих ухвалою про роз'яснення резолютивної частини постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 р., тому ОСОБА_1 в червні 2014 р. подав до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області виконавчий лист по справі №2-а-220/10, виданий 31.10.2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука для здійснення примусового виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 р.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Ткаченко С.В. від 6 червня 2014 року було відкрито виконавче провадження №43581941 для примусового виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 р.

Дане виконавче провадження не є закінченим та знаходиться в стадії примусового виконання. Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ткаченко С. В. від 14.07.2016 р. у виконавчому провадженні № 43581941 за повторне невиконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 накладено на боржника: Головне Управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області штраф у подвійному розмірі 1360,00 грн.

На виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12 ОСОБА_1 виданий Автозаводським районним судом м. Кременчука виконавчий лист від 14 липня 2016 року, який 14 липня 2016 року був поданий до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області для відкриття виконавчого провадження та здійснення примусового виконання судового рішення.

Постановою cтаршого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ткаченко С.В. від 20 липня 2016 року було відкрито виконавче провадження № 51712537 для примусового виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі №2а-303/12. Виконавчий лист справі №2а-303/12 виданий Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області 14 липня 2016 року. Боржнику- Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області, було надано 7-денний строк для самостійного виконання судового рішення, але боржник не виконав судове рішення в порядку визначеному ухвалою від 05 жовтня 2010 року про роз'яснення резолютивної частини постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 р.

Постановою cтаршого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ткаченко С.В. від 29 серпня 2016 року за відмову боржника виконати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12 в добровільному порядку в 7-денний строк, з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області адреса: м.Полтава, вул. Соборності,66 стягнуто виконавчий збір у розмірі 2040,00 грн.

Постановою cтаршого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ткаченко С.В. від 29 серпня 2016 року за невиконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12 накладено на боржника:Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області адреса: м.Полтава, вул. Соборності,66 штраф у розмірі 680,00 грн.

Згідно розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № НОМЕР_1 за дорученням № Д НОМЕР_1, ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було нараховано 36307,43 грн. за період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року, але виплата заборгованості відповідачем не була здійснена з посиланнями на Постанову Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою».

Відмовляючи у здійсненні виплати нарахованої ОСОБА_1 заборгованості по пенсійним виплатам, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не було прийнято до уваги, що «Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440 відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 5 червня 2012 року № 4901-VI визначає погашення заборгованості за рішеннями суду які набрали законної сили до 01.01.2013 року та виконавчими документами виданими до 01.01.2013 року.

Постанова Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12 набрала законної сили 15 червня 2016 року, саме тому вона не підлягає виконання в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440.

Згідно розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № НОМЕР_1 за дорученням № Д НОМЕР_1, ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було нараховано 36307,43 грн. за період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року. Суд вважає таке нарахування протиправним, так як відповідне нарахування заборгованості по пенсійним виплатам Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області повинно бути здійснено за період з 01.11.2011 року по час фактичної виплати виниклої заборгованості.

Пенсія в розмірі визначеному судовим рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області ОСОБА_1 не призначена безтерміново. Перерахунок та виплата заборгованості по пенсійним виплатам в порядку визначеному судовим рішенням боржником не здійснено.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ, встановлено з 01 травня 2016 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність у розмірі - 1130 гривень. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Таким чином з 01 травня 2016 року мінімальний розмір пенсії заявника відповідно до статті 22 Закону України від 9 квітня 1992 року N 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 р., постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12 має складати не менше:

5141,5 грн.(130% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком) + 452 грн.(40% прожиткового мінімуму; підвищення пенсії інваліду війни II групи) + 50 грн.( надбавка до пенсії інваліду війни II групи) = 5643 гривні 50 коп.

В серпні 2016 року отримавши в банкоматі пенсію за серпень місяць, ОСОБА_1 дізнався, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не виконує постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 р. та постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12, та виплачує йому пенсію на підставі та у розмірі передбаченому статтею 21 Закону України від 9 квітня 1992 року N 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 80 % його грошового забезпечення, а саме з врахуваням надбавок та підвищень у розмірі 5426 грн. 49 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_1 звернувся до суду з письмовою заявою в якій просив суд поновити строк звернення до суду з заявою про визнання неправомірною бездіяльності по виконанню судового рішення по справі №2а-303/12 Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, якщо суд буде вважати, що ним при зверненні до суду були порушені якісь із строків, на тій підставі що він був відсутній на території України з 28.07.2016 року по 20.08.2016 року.

Відповідно до частини 9 ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

Суд не вбчає підстав для вирішення цієї заяви, так як заявником при зверненні до суду строків звернення не порушено.

Статтями 124 Конституції України та ч.2,3 ст.ст. 14, 255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов'язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Відповідно до ч.2 ст.71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 9 ст.267 КАС України копія заяви про визнання неправомірною бездіяльності по виконанню судового рішення з додатками рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення надіслана відповідачу 25.08.2016 року .

Згідно з ч. 10 ст. 267 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи - позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою ст. 162 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно- правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена.

Частинами 2, 3 ст.14 КАС України визначено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ст. 255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватись в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

За приписами ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконання судового рішення є завершальна стадія судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. № 2453-VI судові рішення, шо набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV вказується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року (далі - Конвенція), є частиною національного законодавства. Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Слід зазначити, що статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі. Статтею 46 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Суд враховує висновки наданих у рішеннях Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року по справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» та від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України», в яких було визначено те, що держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюють державою, оскільки держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади. Відсутність коштів у боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобов'язань не звільняє боржника від виконання рішення суду, та не є обставиною, яка ускладнює його виконання. А також, про неприйнятність аргументів уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Складовою принципу верховенства права є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: "Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід'ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов'язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)" (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини: "Гасан і Чеус проти Болгарії" від 26.10.2000 року).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Brumarescu v. Romania» від 28 листопада 1999 року наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів». «Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі» (рішення ЄСПЛ у справі «Ryabykh v. Russia» від 24 липня 2003 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі "Комнацький проти України" визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод").

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Також у постанові Верховного Суду України у справі 3-28гс12 зазначено, що з урахуванням, зокрема рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Начальником Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, який є відповідальною особою заздійснення виконання цього судового рішення не було вжито заходів по складанню фінансової заявки по виділенню додаткових асигнувань, затвердженню нового кошторису, їх змін для виконання судового рішення.

Відповідачем не доведено перед судом, шляхом надання суду належних та допустимих доказів, наявність поважних причин, які унеможливлювали належне виконання судового рішення. Відсутність затримок у здійсненні щомісячної виплати пенсій є незаперечним доказом наявності фінансових можливостей у відповідача здійснювати належне виконання судового рішення. Суду не надано документального підтвердження відсутності коштів на рахунках відповідача, що ускладнювало виконання судового рішення.

Тому вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області - відповідачем на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12 та порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Частиною 10 ст. 267 КАС України встановлено, у разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот

виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Крім того, суд у відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України, може вийти за межі вимог визначених заявою, так як в даному випадку це необхідно для повного захисту порушених прав позивача на належне пенсійне забезпеення.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що належним способом захисту права позивача буде:

визнання протиправною бездіяльність Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, щодо виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12 в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснювати перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2011 року в порядку та у розмірі визначеному постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.03.2010 року по справі № 2а-220/2010 відповідно до ухвали про роз'яснення порядку виконання судового рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.10.2010 року та зобов'язання Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2011 року в порядку та у розмірі визначеному постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.03.2010 року по справі № 2а-220/2010 відповідно до ухвали про роз'яснення порядку виконання судового рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.10.2010 року, а саме у розмірі 130% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" станом на момент виплати.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений строк звіт про виконання судового рішення.

Як вбачається з наданих матеріалів, постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12 набрала законної сили 15 червня 2016 року, однак до теперішнього часу відповідачем не виконана.

Таким чином, суд вважає необхідним зобов'язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області подати звiт про виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12 в строк до 28 жовтня 2016 р.

В відповідності до ч. 2 ст. 267 КАС України, в разі неподання такого звіту суддя своєю постановою може накласти на керівника субєкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф в розмірі від 10 до 30 мінімальних заробітних плат.

Згідно підпункту 9 пункту 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ, заявник від сплати судового збору звільняється.

Зважаючи на те, що заявник, відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону №3674 звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а заява підлягають задоволенню то судовий збір за подання до суду заяви про визнання неправомірною бездіяльності по виконанню судового рішення підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст.2,6,8,9, 11,14,71,72,162, 255, 257, 267 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправною бездіяльність Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, щодо виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12 в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснювати перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2011 року в порядку та у розмірі визначеному постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.03.2010 року по справі № 2а-220/2010 відповідно до ухвали про роз'яснення порядку виконання судового рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.10.2010 року.

Зобов'язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2011 року в порядку та у розмірі визначеному постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.03.2010 року по справі № 2а-220/2010 відповідно до ухвали про роз'яснення порядку виконання судового рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.10.2010 року, а саме у розмірі 130% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" станом на момент виплати.

Зобов'язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області подати звiт про виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2012 р. по справі № 2а-303/12 в строк до 28 жовтня 2016 року.

Стягнути на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а особою, яка не брала участь у справі, з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Кривич Ж.О.