Справа № 521/20817/15-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 р.м. ОдесаСправа № 521/20817/15-а

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Целух А.П.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Шеметенко Л.П.

За участю: секретаря - Вишневської А.В.

представника третьої особи - ОСОБА_2 (довіреність від 03.03.2016 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до рядового Національної поліції 2-ї роти 3-го батальйону м. Одеси ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління патрульної поліції у м. Одесі про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати незаконними дії інспектора Національної поліції 2-ї роти 3-го батальйону м. Одеси ОСОБА_4 щодо складання постанови Серії ПС 2 №794903 від 23.12.2015 року про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, визнати протиправною та скасувати постанову Серії ПС 2 №794903 від 23.12.2015 року про адміністративне правопорушення, адміністративне провадження закрити.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки інспектора поліції про порушення позивачем правил дорожнього руху не відповідають дійсності. При цьому, позивач зазначає, що постанова про накладення штрафу прийнята з грубим порушенням вимог Закону, без урахування документів, характеризуючих особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її матеріальний стан, з позбавленням позивача права на звернення за правовою допомогою, а також без посилання на конкретну норму Закону, яку порушено. Зазначені обставини свідчать про не відповідність оскаржуваного рішення вимогам законодавства, що є безумовною підставою для його скасуванню та закриття адміністративного провадження.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, постановою від 23.12.2015 року Серії ПС2 №794903, складеною рядовим Національної поліції 2-ї роти 3-го батальйону м. Одеси ОСОБА_4, застосовано до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн. (а.с. 4).

Згідно вказаної постанови підставою для накладення адміністративного стягнення стало вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме здійснення зупинки автомобільного транспорту MAZDA 3 номерний знак НОМЕР_1 на відстані ближче 10 м в місці виїзду з прилеглої території по вул. В. Стуса, 2-Д.

Не погоджуючись із вказаною постановою та вважаючи її необґрунтованою та такою, що прийнята з порушення вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується належними засобами доказування, застосування стягнення узгоджується із нормами Закону, а оскаржувана постанова винесена з повним дотриманням правил адміністративного законодавства, позовні вимоги є необґрунтованими та підстави для їх задоволення відсутні.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову вважає правильними, виходячи з наступного.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Так, підпункт «и» п. 15.9 Правил від 10.10.2001 року №1306 забороняє зупинку ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення правил зупинки тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, а саме про порушення, зокрема, правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123) розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається.

У випадках, передбачених, зокрема, частиною другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Як вірно встановив суд першої інстанції, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваної постанови стало виявлення посадовою особою підрозділу Національної поліції здійснення позивачем зупинки автомобільного транспорту на відстані ближче 10 м в місці виїзду з прилеглої території по вул. В. Стуса, 2-Д.

Зазначене порушення зафіксовано у відповідній схемі розташування транспортного засобу та підтверджено відібраними на місці поясненнями свідків - ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 29, 32, 33).

Колегія суддів враховує, що пункт 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, визначає обов'язок учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати їх вимоги, а відтак і обов'язок позивача як учасника дорожнього руху додержуватись приписів п. 15.9 Правил від 10.10.2001 року №1306 в частині заборони зупинки ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Також, колегія суддів враховує ту обставину, що позивачем фактично не заперечується здійснення зупинки автомобільного транспорту у місці виявленого правопорушення, а доводи позивача про не загородження при цьому транспортним засобом проїзду ніяким чином не спростовують виявлене порушення, враховуючи, що підпункт «и» п. 15.9 Правил від 10.10.2001 року №1306 не містить відповідних умов або особливостей зупинки транспорту на забороненій відстані.

При цьому, судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги доводи позивача про не зазначення посадовою особою в оскаржуваній постанові норми Закону, що забороняє учаснику дорожнього руху здійснювати зупинку у відповідному місці та на відповідній відстані, як підставу для визнання постанови не законною, оскільки пункт 1.3 Правил від 10.10.2001 року №1306 обов'язок щодо обізнаності його норм покладає саме на учасника дорожнього руху, в даному випадку на позивача.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції обізнаність позивача про його права та обов'язки, що виникли з винесенням оскаржуваної постанови, підтверджується підписом останнього у відповідній графі постанови та свідчить про роз'яснення цих прав та обов'язків.

Враховуючи, що висновки про порушення позивачем правил дорожнього руху підтверджуються належними доказами, застосування адміністративного стягнення відбулось з повним дотриманням вимог Закону, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок про обґрунтованість накладення на позивача штрафу та відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача у позові про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.09.2016 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Л.П. Шеметенко