Справа № 802/1071/16-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 р. м. Вінниця

Справа № 802/1071/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кулика Віталія Віталійовича,

представників позивача: Добровольського О.М., Янчевського І.В.,

представника відповідача: Зюбанова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Ольгопіль" до Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма "Ольгопіль" ( далі - СТОВ агрофірма "Ольгопіль", позивач ) з адміністративним позовом до Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції ( Чечельницьке відділення ) Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Гайсинська ОДПІ, відповідач ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є акт від 24.06.2016 №2/12/03729478 про результати камеральної перевірки податкової звітності з ПДВ за жовтень - грудень 2015 року та січень - квітень 2016 року, яким встановлено порушення СТОВ АФ "Ольгопіль" граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення №000094225 від 14.07.2016 протиправним, оскільки, на його думку, воно прийняте з порушенням норм податкового законодавства, зокрема зазначає, що згідно з п. 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Проте, станом на час виникнення спірних правовідносин ( жовтень - грудень 2015 року) порядок застосування штрафних санкцій за порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 Податкового Кодексу, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, не затверджений, що виключає законність застосування штрафних санкцій. Таким чином, зазначені обставини, на думку позивача, є підставою для скасування податкового повідомлення - рішення, прийнятого не у спосіб та порядок, встановлені чинним законодавством України.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та пояснення надані в судовому засіданні, просили адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надавши суду письмові заперечення (а.с. 26-28 ), в яких на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення послався на висновки камеральної перевірки податкової звітності з ПДВ за жовтень - грудень 2015 року та січень - квітень 2016 року від 24.06.2016 № 2/12/03729478. Крім того, зазначив, що посилання позивача на відсутність спеціального порядку застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 120-1 Податкового кодексу України, вважає безпідставними, оскільки стаття 120-1 Податкового кодексу України чітко встановлює, які саме дії платника є протиправними та які штрафні санкції можуть бути застосовані за вчинення таких дій з урахуванням терміну порушення реєстрації податкових накладних, а відсутність затвердженого порядку є лише не прийняттям процедурного документа, що не може впливати на відповідальність платника податків та бути підставою для не застосування штрафних санкцій. Таким чином, представник відповідача вважає, що Гайсинською ОДПІ правомірно застосовано до позивача штрафні санкції за порушення термінів реєстрації податкових накладних за жовтень - грудень 2015 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Гайсинською ОДПІ проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість СТОВ Агрофірма "Ольгопіль" за жовтень - грудень 2015 року та січень - квітень 2016 року.

Результати перевірки оформлено актом від 24.06.2016 № 2/12/03729478. У вказаному акті містяться висновки про порушення СТОВ Агрофірма "Ольгопіль" норм ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ, зі змінами і доповненнями, в частині дотримання термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в "Єдиному реєстрі податкових накладних". Відповідальність платника за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України ( а.с. 11 - 12 ).

На підставі висновків акту перевірки від 24.06.2016 № 2/12/03729478 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №000094225 від 14.07.2016 про сплату штрафу у розмірі 10% в сумі 19674,35 грн., за затримку реєстрації податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 196743,53 грн. ( а.с. 9 ).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п. 201.10. ст. 201 Податкового Кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Відповідно до п. 14.1.60 Податкового Кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Судом встановлено, що СТОВ агрофірма "Ольгопіль" в період з жовтня про грудень 2015 року сформовано податкову накладну № 7/2, яка виписана 07.10.2015; податкову накладну №22/2, яка виписана 31.10.2015; податкову накладну № 7/2, яка виписана 09.12.2015, а також податкову накладну №23/2, яка виписана 17.12.2015 ( а.с. 13-15 ). Крім того судом встановлено, що податкова накладна № 7/2 від 07.10.2015 була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних із запізненням (терміном на 1 день), а саме 23.10.2015; податкова накладна № 22/2 від 31.10.2015 була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних із запізненням (терміном на 1 день), а саме 16.11.2015; податкова накладна № 7/2 від 09.12.2015 була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних із запізненням (терміном на 2 дні), а саме 26.12.2015; а податкова накладна №23/2 від 17.12.2015 була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних із запізненням (терміном на 7 днів), а саме 08.01.2016, що підтверджується копіями квитанцій про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних ( а.с. 16-18 ).

Суд зазначає, що контролюючим органом застосовано до позивача штраф у розмірі 10% в сумі 19674,35 грн., за затримку реєстрації податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 196743,53 грн., згідно п. 120-1.1 ст. 120-1 глави 11 розділу II Податкового кодексу України, що також підтверджується розрахунком штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 43).

Відповідно до п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового Кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Суд зазначає, що до 01 січня 2016 року ст. 120-1 Податкового кодексу України також включала в себе п. 120-1.3, який був виключений згідно Закону України від 24.12.2015 року №909-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році».

Відповідно до п. 120-1.3 ст. 120-1 Податкового кодексу України (в редакції від 20.09.2015) порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким органом є Міністерство фінансів України, яке до 01.01.2016 року не затвердило вказаний порядок.

Оскільки Законом України №909-VІІІ виключено необхідність застосування контролюючими органами Порядку застосування штрафних санкцій, як наслідок з 01.01.2016 року останні мають повноваження застосовувати та нараховувати штрафні санкції, які передбачені п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового Кодексу України, без застосування Порядку.

Проте, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1/99-рп, частину першу ст. 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права та обов"язку особи, у тому числі платника податків, що виникли за фактом складення податкової накладної, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права/ обов"язку.

В статті 4 Податкового кодексу України закріплені основні засади податкового законодавства України, відповідно до якої податкове законодавство України ґрунтується, в тому числі, на таких принципах: презумпція правомірності рішень платника податку та стабільність.

Відповідно до зазначених принципів, в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, діє презумпція правомірності рішень платника податку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки порушення, які оскаржуються позивачем, мали місце в 2015 році, таким чином застосування контролюючим органом норм законодавства, які вступили в дію з 01 січня 2016 року, є невірним.

В той же час суд зауважує, що застосування штрафної санкції в сумі 85,32 грн. за порушення термінів реєстрації податкової накладної №23/2 від 17.12.2015 на суму 853,23 грн., яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних із запізненням терміном 7 днів, а саме 08.01.2016, не оскаржується позивачем, вказане порушення визнається ТОВ Агрофірма "Ольгопіль" і виходячи з зазначеного не є предметом судового спору.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення №000094225 від 14.07.2016, прийняте Гайсинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо ТОВ Агрофірма "Ольгопіль", в частині застосування штрафних санкцій в сумі 19589,03 грн., підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду справи позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, в той час, як відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення в оскаржуваній частині.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог частини 1 статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Гайсинської ОДПІ (Чечельницьке відділення) ГУ ДФС у Вінницькій області від 14.07.2016 № 000094225 в частині застосування до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Ольгопіль" () штрафних санкцій в сумі 19589,03 грн. (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят дев'ять гривень 03 коп.).

Стягнути на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Ольгопіль" ( ) понесені судові витрати (судовий збір) в сумі 1378 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна