Справа № 201/9877/16-а
Суддя: Антонюк О. А.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 201/9877/16- а
провадження 2а/201/963/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі - Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області Держекоінспекції України Магамедової Аміни Шамілівни про визнання дій та постанови неправомірними і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 липня 2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області Держекоінспекції України Магамедової А.Ш. про визнання дій та постанови неправомірними і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення. Позивач в своєму позові посилався на те, що 09 червня 2016 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області Магамедовою А.Ш. винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності по ст. 82-1 КУпАПП і накладено штраф в розмірі 51 грн. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки перевірка проводилася неправомірно і зараз оскаржується в передбаченому законом порядку в суді, постанова складалася інспектором без врахування його зауважень, пояснень та конкретної екологічно і інш. обстановки, наданих документів, доказів правопорушення не надано, місце скоєння правопорушення вказано не вірно, тобто факт порушення оснований на припущенні, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався. Вважає дії, вчинені вказаним інспектором екологічної інспекії протиправними і незаконними та просив, визнати дії цього інспектора протиправними, скасувати вказану постанову і закрити провадження в справі, задовольнивши позов в повному обсязі.

Відповідач державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області Держекоінспекції України Магамедова А.Ш. у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Вказаним, на думку суду, з позовними вимогами не погодилася повністю, вважає свої дії правомірними і вважає за можливе в задоволенні позову відмовити. Фактично просила розглянути справу за її відсутності. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 128 КАС України.

З'ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов обгрунтованим і підлягаючим задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилався на норми Кодексу адміністративного судочинства України. За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. КАС України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. З КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії їй бездіяльності Конституцією чи іншими законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У судовому засіданні встановлено, що постановою № 12048 від 09 червня 2016 року державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області Магамедової А.Ш. на підставі ст. ст. 242-1, 283, 284 КУпАП, ст. ст. 202, 68, 70 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. Відповідно до змісту вказаної постанови відповідач прийняв рішення про визнання позивача, що працює на посаді електромеханіка приватного підприємства «ЛОТОС», винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 82-1 КУпАП, які останній, взагалі, не вчинював та вчинити не міг з урахуванням наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд вважає, що позивачем по даній справі не пропущено строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки позивач відразу після отримання вказаної оскаржуваної постанови в десятиденний термін звернувся з позовом до суду, він не позбавлений права на оскарження постанови вказаного інспектора.

Ст. 82-1 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил ведення первинного обліку та здійснення контролю за операціями поводження з відходами або неподання чи подання звітності щодо утворення, використання, знешкодження та видалення відходів з порушенням встановлених строків, а так само порядку подання такої звітності.

Наказом № 262 - П від 11 квітня 2016 року Державної екологічної інспекції України у Дніпропетровській області було призначено проведення з 05 травня по 26 травня 2016 року планового заходу державного нагляду (контролю) - планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами приватним підприємством «ЛОТОС».

З 05 травня по 26 травня, як вбачається з акту перевірки Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, останньою було здійснено вказаний плановий захід державного нагляду (контролю) ПП «ЛОТОС» - планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

02 червня 2016 року приватним підприємством «ЛОТОС» було надано до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області зауваження до акту перевірки, змістом та доданими документами до яких було повністю спростовано всі помилкові висновки Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області за результатами зазначеної планової перевірки та які вказували на відсутність в діях позивача ознак правопорушень, передбачених ст. 82 - 1 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт з зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта державного органу нагляду (контролю).

В зв'язку з чим, відповідач повинен був прийняти до уваги доводи та документи приватного підприємства «ЛОТОС», надати їм належну правову оцінку, зважити на обставини, на які вказувало підприємство при прийнятті рішення (Постанови) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Але всупереч приписам Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» відповідач не врахував всі обставини, що мали значення для правової оцінки господарської діяльності ПП «ЛОТОС» та для вирішення питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 82 і КУпАП. Внаслідок чого відповідач прийняв протиправне рішення - постанову № 12048 від 09 червня 2016 року про накладення стягнення на позивача у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. - що підлягає скасуванню як таке, що порушує вимоги закону та не враховує всі обставини, що мають значення для його постановлення.

Крім того, вищевказаний наказ № 262-П від 11 квітня 2016 року та дії Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області зі здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) у вигляді планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами ПП «ЛОТОС» є також протиправними, тобто такими, що суперечать ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п. 5 постанови № 212 Кабінету Міністрів України від 19 березня 2008 року, порушують гарантовані Законом права суб'єкта господарювання, умови та порядок проведення заходів державного нагляду (контролю) щодо періодичності їх здійснення, оскільки у Держекоінспекції були відсутні правові підстави для здійснення планових заходів щодо ПП «ЛОТОС» у цей час. Будь-які дії посадових осіб Держекоінспекції, спрямовані на реалізацію таких планових заходів, є незаконними разом з їх наслідками, у тому числі дії щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Аналогічні правові висновки стосовно порушень умов та порядку проведення заходів державного нагляду (контролю) вбачаються в постановах Верховного Суду України від 27 січня 2015 року по справі № 21-425а/14, від 09 лютого 2016 року по справі № 826/15689/13-а та від 16 лютого 2016 року по справі № 826/12651/14. ПП «ЛОТОС» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за захистом порушеного права з відповідним позовом. Вказані дії та рішення Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області та спірне рішення відповідача також не відповідають принципу законності, яким врегульовано діяльність державних органів в Україні, що є також порушенням статей 6 та 19 Конституції України.

На підставі ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Суд також вважає, що для таких висновків у особи, яка винесла постанову від 09 червня 2016 року, не було жодних підстав ще з огляду і на наступне: при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи. Постанова інспектора є незаконною та такою, що підлягає скасуванню і з наступних підстав: в даній постанові під час встановлення обставин для повного та всебічного розгляду справи, згідно з вимогами ст. ст. 251, 280 КУпАП України немає даних чи були свідки правопорушення, дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатися у постанові (сам характер порушення встановлених правил і його обставини, про які йде мова, говорить про неможливість його вчинення без свідків або доказів вище викладеного). У відповідності до ст. 251 КУпАП, пояснення цих осіб є доказами по справі. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків грубо протирічить вищезазначеним нормам та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. Крім того, в оскаржуваній постанові вказується на те, що позивачем порушуються правила ведення первинного обліку та здійснення контролю за операціями поводження з відходами, тобто неодноразово, отже правопорушення було тривалим, але постанова складена чомусь лише 09 червня 2016 року (тобто позивач міг надалі скоювати правопорушення, порушувати правила, а інспектор екологічної інспекції тільки спостерігав за цим і не зупиняв його, не виносив приписи чи постанови, що могло бути небезпечним для інших учасників саме цих правовідносин і громадян); невідомо чому постанова складено тільки одна, а не декілька, якщо порушення було неодноразовим і триваючим, хоча позивач не переховувався, не тікав і на вимогу інспектора надав всі необхідні тому документи. За таких умов говорити про доведеність факту правопорушення не можна.

Позивачем під час своєї роботи не було допущено порушень Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п. 5 постанови № 212 Кабінету Міністрів України від 19 березня 2008 року, в даній постанові відсутні дані, які характеризують особу позивача та його майновий стан. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту рішення, що постановлюється в конкретній адміністративній справі.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). Статтею 268 Кодексу встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

При таких обставинах суд вважає, що дії, вчинені державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області Держекоінспекції України Магамедовою А.Ш. при розгляді справи про адміністративне правопорушення, винесенні оскаржуваної постанови слід визнати не правомірними, а постанову № 12048 від 09 червня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ст. 82-1 КУпАП слід вважати як винесену бездоказово, вона основана на припущеннях і в порушення прав позивача, а тому її слід скасувати.

Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджуються.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 255, 2565, 258, 288, 289 КУпАП, ст. ст. 70, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову № 12048 державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області Держекоінспекції України Магамедової Аміни Шамілівни від 09 червня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в вигляді штрафу в сумі 51 грн..

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 82-1 КУпАП - закрити.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 КАС України постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя -