Справа № 815/7035/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7035/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Андрухіва В.В.

судді Тарасишиної О.М.

судді Танцюра К.О.

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Командира військової частини НОМЕР_2 , за участю третьої особи на стороні відповідачів Командування Повітряних Сил України, про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання поновити на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністра оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Командира військової частини НОМЕР_2 , за участю третьої особи на стороні відповідачів Командування Повітряних Сил України, в якому просив: визнати протиправним п.6 наказу Міністра оборони України № 893 від 06.11.2015 року (по особовому складу) в частині звільнення полковника ОСОБА_1 за п. «е» (через службову невідповідність) частини шостої ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2015 року № 640; визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 269 від 1 грудня 2015 року; зобов`язати Міністра оборони України поновити ОСОБА_1 на військовій службі на посаді командира військової частини НОМЕР_2 ; стягнути з військової частини НОМЕР_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.11.2015 року по день винесення рішення по справі.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що він проходив публічну військову службу на посаді командира військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується копією посвідчення офіцера. 22 жовтня 2015 року Міністр Оборони України видав наказ № 222КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», відповідно до якого за порушення вимог ст.11, 13, 49, 56, 59, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, на командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю». 06.11.2015 року Міністр оборони України видав наказ № 893, пунктом 6 якого полковника ОСОБА_1 , командира НОМЕР_3 радіотехнічної бригади повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Повітряних Сил Збройних Сил України звільнено з військової служби у запас за пунктом «е» (через службову невідповідність) на підставі накладеного Міністром оборони України дисциплінарне стягнення звільнення за службовою невідповідністю (наказ Міністра оборони України від 22.10.2015 № 222КП). 30.11.2015 року командир військової частини НОМЕР_1 на виконання наказу командира Міністра оборони України (по особовому складу) від 06.11.2015 року № 893 видав наказ № 640. 01.12.2015 року ТВО командира військової частини НОМЕР_2 на виконання наказу командира Міністра оборони України по особовому складу) від 06.11.2015 року № 893 та командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2015 року, наказом № 269 виключив ОСОБА_1 зі списків особового складу частини з 30.11.2015 року. Позивач вважає накази про звільнення та виключення зі списків особового складу частини протиправними, оскільки ці накази є похідними від наказу Міністра оборони України від 22.10.2015 року № 222КП, який оскаржується позивачем у справі № 815/6545/15, що розглядається Одеським окружним адміністративним судом. Позивач вказував, що у разі визнання судом протиправним наказу Міністра оборони України № 222КП, протиправними є і накази, що оскаржують ся ним у даній справі. При цьому, належним способом захисту порушеного права позивача буде поновлення його на військовій службі зі стягненням на його користь з військової частини НОМЕР_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Представник Міністра оборони України про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду не з`явився, подав клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, а також подав до суду заперечення на позов, згідно яких вважав позовні вимоги ОСОБА_1 незаконними та необґрунтованим, такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Наказом Міністра оборони України від 22.10.2015 року № 222КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» на полковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю». Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2016 року у справі № 815/6545/15 було встановлено, що наказ Міністра оборони України від 22.10.2015 року № 222КП є законним та обґрунтованим, а тому в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування вказаного наказу було відмовлено. Вказана постанова суду залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2016 року. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.08.2016 року позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанції. Представник відповідача вважав, що оскільки позивача було законно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено з військової служби, а вимоги позивача є похідними від цього факту, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи представник військової частини НОМЕР_1 , який також представляє інтереси третьої особи Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи ТВО командира військової частини НОМЕР_2 у судове засідання не з`явився, про поважність причини неявки суд не сповістив, подав письмові заперечення на позов, згідно яких наказ № 269 від 01.12.2015 року було видано ним на виконання наказу Міністра оборони України № 893 від 06.11.2015 року та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 640 від 30.11.2015 року, керуючись ст..ст.16, 28, 32, 35, 37 Статуту внутрішньої служби ЗС України, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Беручи до уваги, що в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, хоча були повідомлені належним чином, враховуючи наявність підстав для розгляду справи у судовому засіданні та відсутність потреби заслуховувати свідка чи експерта, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України суд ухвалив про розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді командира військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_4 , виданим 02.03.2010р. військовою частиною НОМЕР_1 (а.с.11).

22.10.2015р. тимчасово виконуючим обов`язки Міністра оборони України генералом - лейтенантом Дублян О.В. на підставі висновків проведеного службового розслідування було прийнято наказ № 222КП про притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю за порушення вимог ст.11, 13, 49, 56, 59, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, відповідно до п.є ст.68 Дисциплінарного статуту Збройних сил України.

Наказом Міністра оборони України від 06.11.2015 року № 893 (по особовому складу) полковника ОСОБА_1 , командира НОМЕР_3 радіотехнічної бригади повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Повітряних Сил Збройних Сил України відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті звільнено з військової служби у запас за пунктом «е» (через службову невідповідність). Підставою звільнення є накладене Міністром оборони України дисциплінарне стягнення звільнення за службовою невідповідністю (наказ Міністерства оборони України від 22.10.2015 № 222КП). (а.с.13).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.11.2015 року № 640 «Про оголошення службового становища командира військової частини НОМЕР_2 », зокрема, полковника ОСОБА_1 , звільненого з військової служби в запас наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 06 листопада 2015 року № 893 відповідно до ст..26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог ч.8 цієї ж статті, за пунктом «е» (через службову невідповідність), вважати що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Приморського РВК м.Одеси (п.2 наказу).

Наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.12.2015 року № 269 полковника ОСОБА_1 , звільненого з військової служби в запас наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 06 листопада 2015 року № 893 відповідно до ст..26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог ч.8 цієї ж статті, за пунктом «е» (через службову невідповідність), вважати що справи та посаду здав. З 30 листопада 2015 року виключено ОСОБА_1 зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Приморського РВК м.Одеси. Підставою видання цього наказу є наказ МО України № 893 від 06.11.2015 року на витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2015 року № 640.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що позивачем було оскаржено до суду наказ Міністра оборони України № 222 КП від 22.10.2015 року про притягнення його, командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 , до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2016 року по справі № 815/6545/15, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2016 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністра оборони України, треті особи Командування Повітряних Сил України, військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування наказу Міністра оборони України № 222 КП від 22.10.2015 року відмовлено. Вказана постанова Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2016 року набрала законної сили 26.07.2016 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.08.2016 року позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанції.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2016 року по справі № 815/6545/15 встановлено, що наказ Міністра оборони України № 222КП від 22.10.2015р. є законним, обгрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Таким чином, відповідно до вимог ч.1 ст.72 КАС України, правомірність прийняття Міністром оборони України наказу № 222КП від 22.10.2015р. щодо притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, що встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, не підлягає доказуванню в даній адміністративній справі.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі за тестом Закон).

Питання звільнення з військової служби врегульоване ст.26 Закону.

Відповідно до п. «е» ч.6 ст.26 Закону контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, через службову невідповідність.

Аналогічні підстави звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, передбачені пунктом «е» (через службову невідповідність) ч.7 ст.26 Закону.

Відповідно до ч.9 ст.26 Закону звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі за текстом Положення).

Відповідно до підпункту 5) пункту 225 Положення звільнення військовослужбовців з військової служби на підставах, передбачених пунктом 2 частини третьої, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 26 Закону, у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) включно за всіма підставами здійснюється Міністром оборони України.

Згідно абзаців 1, 2 пункту 235 Положення, військовослужбовці протягом 12 місяців до досягнення граничного віку перебування їх на військовій службі направляються для визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я на обстеження до військово-лікарської комісії, висновки якої враховуються при визначенні підстав звільнення з військової служби (абз.1 п.235).

Військовослужбовці, які звільняються з військової служби за підставами, передбаченими підпунктами "б", "г" пункту 2 частини третьої, пунктами "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої, пунктами "е", "є", "ж", "з" частини сьомої, підпунктами "в", "г", "е" пункту 1 та підпунктом "в" пункту 2 частини восьмої (крім звільнення за станом здоров`я) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", не направляються на обстеження військово-лікарською комісією і не підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я (абз.2 п.235).

Відповідно до п.238 Положення наказ про застосування до військовослужбовця такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, є підставою для видання наказу про його звільнення.

Згідно абз.4 п.246 Положення, військовослужбовці, до яких згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України застосовано таке стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, або військовослужбовці визначеної законодавством категорії, стосовно яких прийнято рішення про звільнення з військової служби через службову невідповідність під час проведення мобілізації, звільняються з військової служби на підставах, передбачених пунктом "е" частини шостої або пунктом "е" частини сьомої чи підпунктом "е" пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, зареєстрованим

в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454, затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі за текстом Інструкція).

Згідно абзаців 1, 2 п.12.3 Інструкції, дисциплінарне стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю" накладається на військовослужбовців посадовими особами, визначеними статтями 12, 59, 61, 67 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Виконання дисциплінарного стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю" здійснюється у строки, визначені статтею 96 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Виконання проводиться шляхом видання наказів по особовому складу посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення, про звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність.

Таким чином, враховуючи наведені положення ст.26 Закону та пунктів 225, 235, 238, 246 Положення, п.12.3 Інструкції, суд дійшов висновку, що наказ Міністра оборони України від 06.11.2015 року № 893 (по особовому складу), виданий на підставі наказу Міністра оборони України від 22.10.2015 року № 222КП про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, є законним та обгрунтованим.

Також суд вважає законними та обґрунтованими наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.11.2015 року № 640 «Про оголошення службового становища командира військової частини НОМЕР_2 » та наказ ТВО командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.12.2015 року № 269, яким позивача виключено зі списків особового складу частини, оскільки ці накази видано на виконання наказу Міністра оборони України від 06.11.2015 року № 893 (по особовому складу) про звільнення позивача з військової служби та є похідними від останнього наказу.

Беручи до уваги, що єдиним доводом позивача в обґрунтування позовних вимог про скасування наказів відповідачів було незаконне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наказом Міністра оборони України від 22.10.2015 року № 222КП, а законність останнього наказу встановлена судовим рішенням від 23.02.2016 року по справі № 815/6545/15, підстав для визнання протиправними та скасування наказів Міністра оборони України від 06.11.2015 року № 893 (по особовому складу), командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.11.2015 року № 640, ТВО командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.12.2015 року № 269 суд не вбачає, а тому в задоволенні вказаних позовних вимог належить відмовити.

Враховуючи, що вимоги про поновлення позивача на військовій службі на посаді командира військової частини НОМЕР_2 та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про звільнення позивача та виключення зі списків особового складу частини, ці вимоги також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6-9, 11, 71, 72, 86, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії постанови до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В.В. Андрухів

Суддя О.М. Тарасишина

Суддя К.О. Танцюра