Справа № 670/499/16-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 670/499/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Потапов О.О.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

20 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

секретар судового засідання: Коваль К.В.

за участі:

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 04 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області про порушення конституційних прав та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Віньковецького районного суду Хмельницької області із позовом до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області про порушення конституційних прав та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 04.08.2016р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 04.08.2016р. скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до прийняття необґрунтованої постанови.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі, просила вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно із ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень представника відповідача, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 неодноразово зверталась із заявою до сільської ради с. Нетечинці про виділення їй земельної ділянки в місці знаходження її майнового паю «асфальтна площадка». Майновий пай їй виділено як колишньому члену спілки співвласників майна розпайованого членами сільськогосподарського підприємства.

Відповідач відмовляв у задоволенні вказаних заяв позивача. В свою чергу позивач оскаржувала такі відмови до суду.

Постановами Віньковецького районного суду від 25 серпня 2015 року та від 17 червня 2016 року скасовані рішення сесії Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області від 18 травня 2015 року та від 21 жовтня 2015 року в частині розгляду заяви ОСОБА_2 за вхідним номером № 45 від 31.03.2015 року про виділення земельної ділянки під її майновим паєм (площадки з твердим покриттям), та зобовязано Нетечинецьку сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2

Відповідач повторно розглянув вказану заяву №45 від 31.03.2015 року на 6 сесії Нетечинецької сільської ради 30.06.2016 року. Враховуючи, що ОСОБА_2 у заяві не вказано місце розташування бажаної земельної ділянки, а асфальтна площадка не відноситься до категорії «Будівлі чи споруди», відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача.

Позивач не погодилась із вказаною відмовою та звернулась до суду із позовом у якому просила суд скасувати рішення сесії сільської ради с. Нетечинці № ХХІ від 30.06.2016 року та зобов`язати Нетечинецьку сільську раду передати в користування земельну ділянку, на якій знаходиться майновий пай. Також просила стягнути з відповідача на її користь за перевищення повноважень нанесену моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції погодився із доводами відповідача щодо правомірності оскаржуваної відмови. Крім того, суд першої інстанції, зважаючи на відсутність в діях і рішенням відповідача ознак протиправності, відмовив у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача вчинити дії та стягнення з відповідача моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно ч.2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх в користування.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Верховний Суд України в постанові у справі №6-35цс-14 від 14 травня 2014 року зазначив, що у випадку передачі громадянам у приватну власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності, межі якої не встановлені в натурі або цільове призначення якої змінюється, обов'язковим є розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки.

Встановлено, що в супереч вказаних норм позивач, під час звернення до відповідача із заявою про виділення їй земельної ділянки в місці знаходження її майнового паю «асфальтна площадка», не вказано місце розташування бажаної земельної ділянки. Вказана позивачем «асфальтна площадка» не обумовлена певними реквізитами на місцевості, вона не визначена і на нею відсутні правовстановлюючі документи характерні для «нерухомості» (технічний паспорт, реєстрація прав, тощо).

Щодо вимоги позивача про відшкодування позивачу моральної шкоди встановлено наступне.

Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов'язковому з'ясуванню при вирішення справ про відшкодування моральної шкоди піддягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, та зокрема позивачем не надано обґрунтованих доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй моральної шкоди саме діями відповідача.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 04 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 27 вересня 2016 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.