Справа № 804/5002/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2016 р.Справа №804/5002/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засідання Чмоні А.О.
за участю представників: позивача відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії, -
5 серпня 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 12,3200 га, розташованої на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в оренду для ведення фермерського господарства, що надана листом від 6 липня 2016 року №К-3834/0-2623/6-16;
- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області видати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для іншого сільськогосподарського призначення, загальною площею 12,3200 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, із земель державної власності для розміщення та обслуговування господарських будівель та споруд, що знаходяться на цій земельній ділянці.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що:
- позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування комплексу будівель та споруд, що розташовані на цій земельній ділянці і належать позивачу на праві приватної власності;
- листом від 06.07.2016 року №К-3834/0-2623/6-16 відповідач повернув документи з посиланням на те, що з пакету документів, наданих позивачем, унеможливлюється відношення земельної ділянки до меж населеного пункту, не вбачається обґрунтування площі земельної ділянки, місце розташування земельної ділянки на графічних матеріалах не зазначене як бажане;
- позивач вважає відмову незаконною, оскільки ним до заяви були подані правовстановлюючі документи на будівлі та споруди та технічний паспорт на ці об'єкти, розмір земельної ділянки був визначеним відповідно до технічного паспорту з урахуванням будівель та споруд, що розташовані на цій земельній ділянці;
- до клопотання позивачем були додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, а саме, викопіювання з кадастрової карти (плану), надані Управлінням Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, що підпорядковується відповідачу.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначаючи на правомірності підстав для відмови у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу.
Представники сторін в судовому засіданні підтримали обрані правові позиції.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2012 року по справі №2-3859/2011 належить на праві приватної власності комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_1.
25 грудня 2012 року КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» здійснено реєстрацію права власності на комплекс будівель, за власником - ОСОБА_5, про що свідчить Витяг №36961837 про державну реєстрацію прав (а.с.11).
Позивач неодноразово звертався до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування комплексу будівель та споруд, що розташовані на цій земельній ділянці та належать позивачу на праві приватної власності.
Листами ГУ Держземагенства у Дніпропетровській області:
- від 21.06.2013 року вих.№4872/13-35 надано відповідь позивачу, що згідно наданого графічного матеріалу на земельну ділянку (орієнтовний розмір 12,32 га), яка планується для відведення, не можливо встановити місце розташування земельної ділянки, та запропоновано надати графічні матеріали, на яких буде детальніше вказане місце розташування земельної ділянки для можливості розгляду підготовки наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до вимог діючого земельного законодавства (а.с.15):
- від 14.02.2014 року вих. №31-4-0.11-1302/2-14 надано відповідь позивачу, в якій зазначено, що подана заява не відповідає вимогам розділу ІV глави 19 Земельного кодексу України та Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 року №2297-VІ, запропоновано надати повний перелік документів для можливості розгляду підготовки наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.16);
- від 04.04.2014 року вих. №31-4-0.11-2704/2-14 надано відповідь позивачу, в якій зазначено, що у заяві, яка була надана на розгляд до ГУ Держземагенства у Дніпропетровській області вказано цільове використання для розміщення та обслуговування господарських будівель та споруд, що не відповідає наказу «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» №548 від 23.07.2010 року та статті 118 Земельного кодексу України. Також, згідно наданих графічних матеріалів не зрозуміле місце розташування земельної ділянки, тобто дана схема не дає можливості визначення місця розташування відповідно до меж населених пунктів, запропоновано надати графічні матеріали з більш детальним місцем розташування земельної ділянки з прив'язкою до місцевості (а.с.17);
- від 27.05.2014 року вих. №31-4-0.11-4204/2-14 надано відповідь позивачу, в якій рекомендовано для можливості підготовки наказу про надання дозволу на розробку проекту, доповнити заяву документами, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі та надати повний пакет документів до ГУ Держземагенства у Дніпропетровській області (а.с.18).
Після проведення реорганізації ГУ Держземагенства у Дніпропетровській області у ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, позивач звернувся з клопотанням до відповідача, проте листом від 21.12.2015 року №К-434/0-776/31-15 надано відповідь, в якій зазначено, що в пакеті документів, які були надані на розгляд до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, площа земельної ділянки, яка планується для відведення вказана різна. Також, згідно графічних матеріалів, які були долучені до пакету документів унеможливлюється відношення земельної ділянки до меж населеного пункту. Рекомендовано привести у відповідність наданий пакет документів та повторно звернутись до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області (а.с.19).
Позивач повторно звернувся з клопотанням від 09.03.2016 року, вх. №К-3834/0/5-16 від 01.06.2016 року, до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для іншого сільськогосподарського призначення орієнтованою 12,32 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Губиниської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області із земель державної власності для розміщення та обслуговування господарських будівель та споруд, що знаходяться на цій земельній ділянці та належать позивачу на праві приватної власності на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №2-3859/2011 від 21.09.2012 року (а.с.20).
До вказаного клопотання позивачем додано: копію паспорту ОСОБА_5; копію ідентифікаційного коду ОСОБА_5; графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування земельної ділянки (викопіювання з кадастрової карти); довідка за формою 6-ЗЕМ; рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №2-3859/2011 від 21.09.2012 року; витяг про державну реєстрацію прав від 25.12.2012 року; копія технічного паспорту на будівлі та споруди.
Листом від 06.07.2016 року №К-3834/0-2623/6-16 ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області надано відповідь, в якій зазначено, що в пакеті документів, які були надані на розгляд ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, а саме, згідно графічних матеріалів, які були долучені до пакету документів унеможливлюється відношення земельної ділянки до меж населеного пункту. Також, з наданих матеріалів не вбачається обґрунтування площі земельної ділянки в розумінні підстав для відведення усієї площі земельної ділянки на без конкурентних засадах. Місцерозташування земельної ділянки на графічних матеріалах не зазначене як бажане. Рекомендовано привести у відповідність наданий пакет документів та повторно звернутись до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області (а.с.21).
Надаючи правову оцінку відповіді ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, викладеної у листі від 06.07.2016 року №К-3834/0-2623/6-16, суд виходить із наступного.
Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у користування врегульовані статтею 123 Земельного кодексу України.
Так, частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
На підставі частини 3 статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Тобто, Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування.
Як вбачається з листа від 06.07.2016 року №К-3834/0-2623/6-16 в.о. начальника головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відмова позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки мотивована наступним:
- згідно графічних матеріалів, які були долучені до пакету документів, унеможливлюється відношення земельної ділянки до меж населеного пункту;
- з наданих матеріалів не вбачається обґрунтування площі земельної ділянки в розумінні підстав для відведення усієї площі земельної ділянки на без конкурентних засадах;
- місцерозташування земельної ділянки на графічних матеріалах не зазначене як бажане.
Вказані підстави для не розгляду питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не передбачені статтею 123 Земельного кодексу України, а лист від 06.07.2016 року №К-3834/0-2623/6-16 не може вважатись належним рішенням про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки клопотання позивача по суті розглянуто не було, а лист не містить визначених законом підстав для відмови та має рекомендації щодо приведення у відповідність наданого пакету документів.
В той же час, згідно статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України визначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб
Судом встановлено та зазначено у клопотанні позивачем, що земельна ділянка відводиться для розміщення та обслуговування господарських будівель та споруд, що знаходяться на цій земельній ділянці та належать позивачу на праві приватної власності.
Право приватної власності на будівлі, що розташовані на спірній земельній ділянці, виникло на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2012 року по справі №2-3859/2011 (а.с.9-10).
До клопотання позивачем були додані правовстановлюючі документи на будівлі та споруди, а також технічний паспорт на ці об'єкти. Розмір земельної ділянки був визначений відповідно до технічного паспорту з урахуванням будівель та споруд (огорож), що розташовані на цій земельній ділянці.
Таким чином, на підставі частини 2 статті 134 Земельного кодексу України відвід спірної земельної ділянки здійснюється не на конкурентних засадах (земельних торгах), а тому підстава для відмови у розгляді питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, зазначена у листі від 06.07.2016 року №К-3834/0-2623/6-16 як «з наданих матеріалів не вбачається обґрунтування площі земельної ділянки в розумінні підстав для відведення усієї площі земельної ділянки на без конкурентних засадах», не відповідає нормам законодавства, та не може вважатись достатньою підставою для відмови у розгляді питання про надання відповідного дозволу.
Також, судом встановлено, що до клопотання, поданого до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, позивачем були надані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, а саме, викопіювання з кадастрової карти (плану), надані Управлінням Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, що підпорядковується відповідачу.
На вказаному викопіюванні, дослідженому в судовому засіданні, судом встановлено відповідне зазначення земельної ділянки, її розмір та місцезнаходження (а.с.12-13).
Отже, наданими графічними матеріалами спростовується, зазначена в листі від 06.07.2016 року №К-3834/0-2623/6-16, підстава не вирішення заявленого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою про унеможливлення відношення земельної ділянки до меж населеного пункту згідно графічних матеріалів, які були долучені до пакету документів, та не зазначення місцерозташування земельної ділянки на графічних матеріалах як бажаного.
Таким чином, з наданих позивачем копій матеріалів, поданих відповідачу для прийняття рішення, судом не встановлено їх заявлену невідповідність, оскільки з довідки від 01.03.2016 року вбачається, що йдеться про землі запасу за межами населеного пункту на території Губинихської сільської ради (а.с.14); на викопіюванні графічно була визначена ділянка (а.с.12); з технічного паспорту вбачається, що бажана земельна ділянка є повністю зайнятою будівлями та спорудами, та огорожена.
З наведеного вбачається, що зазначені в листі від 06.07.2016 року №К-3834/0-2623/6-16, обставини не є належними підставами для відмови у розгляді питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою позивачу, а із наданих позивачем документів до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області вбачається можливість та достатність документів для здійснення розгляду клопотання, поданого позивачем 01.06.2016 року.
Належить зазначити також порушення суб'єктом владних повноважень принципу захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов'язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід'ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як відзначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприяття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.
Як відзначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.
Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності (Сase 8/81 Ursula Becker v. Finanzamt Munster-Innenstadt [1982] ECR 053, § 24; Case 148/78 Criminal Proceedings against Tullio Ratti [1979] ECR 1629, § 22; Case 168/95 Criminal Proceedings against Luciano Arcaro [1996] ECR 1-4705, § 42 тощо).
Суд зазначає, що відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 року №361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.
Отже, в даному випадку має місце протиправна бездіяльність відповідача щодо не розгляду по суті клопотання ОСОБА_5, а у зв'язку з тим, що відмови по суті клопотання відповідачем винесено не було, то суд відмовляє в позовній вимозі про визнання протиправною відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та виходить за межі позовних вимог з метою належного захисту порушених прав позивача та визнає протиправною бездіяльність відповідача, допущеною в порушення частини 3 статті 123 Земельного кодексу України, щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_5 від 09.03.2016 року (реєстраційний №К-3834/0/5-16 від 01.06.2016 року).
Що стосується вимог позивача про зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, то в цій частині позову необхідно відмовити, оскільки надання дозволу на розробку проекту землеустрою відноситься до дискреційних повноважень відповідача.
Суд зазначає, що до повноважень адміністративного суду відноситься визначення порядку захисту порушеного права, проте суд не може перебирати на себе функції інших органів, зокрема, щодо безумовного зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.
З огляду на викладене, зазначена вимога позивача не підлягає задоволенню, проте з метою відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог визнає протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення та зобов'язує ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянути клопотання ОСОБА_5 від 09.03.2016 року та прийняти відповідне рішення.
Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Оскільки судом, не задоволено жодної позовної вимоги позивача, судовий збір поверненню не підлягає.
Керуючись статтями 11, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльністю щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_5 від 09.03.2016 року (реєстраційний №К-3834/0/5-16 від 01.06.2016 року).
Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянути клопотання ОСОБА_5 від 09.03.2016 року та прийняти рішення.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 19 вересня 2016 року.

Суддя І.О. Верба