Справа № 554/11587/15-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р. Справа № 554/11587/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 11.07.2016р. по справі № 554/11587/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора ДПС взводу із забезпечення супроводження Полтавської роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області старшина міліції Симоненко Романа Миколайовича третя особа Управління ДАІ УМВС України в Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача - інспектора ДПС взводу із забезпечення супроводження Полтавської роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області Симоненка Романа Миколайовича, прохаючи суд визнати протиправною та скасувати постанову ПС2 №3300314 від 22.08.2015 року у справі про адміністративне правопорушення про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень; провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 22.08.2015 року близько 15 години він рухався на автомобілі «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Київське Шосе в м. Полтаві та його обігнав автомобіль ДАІ з вимогою зупинитися. Зупинившись, до нього підійшов представник ДАІ і попросив пред'явити документи, що він і зробив. На запитання, в чому причина зупинки автомобіля, інспектор пояснив, що він начебто проїхав перехрестя вулиць Грушевського та Київське шосе на заборонений сигнал світлофора. Надалі під час діалогу з інспектором Симоненком Р.М., він пояснив, що на заборонений сигнал світлофора перехрестя не проїжджав. Однак, інспектором був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №134844 від 22.08.2015 року та винесено постанову ПС2 №330314 від 22.08.2015 року з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення ПС2 №330314 від 22.08.2015 року є незаконною, оскільки не базується на належних доказах, зазначене правопорушення не відповідає обставинам справи, а постанова не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню. Так, фіксація правопорушення була здійснена інспектором за допомогою побутової відеокамери, яка не є сертифікованим приладом, тобто даного приладу немає в переліку, передбаченому наказом МВС України №33 від 01.03.2010 року «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», зареєстрований у Мінюсті 30.03.2010 р. за №262/17557.

Окрім того, протокол та постанова ПС2 №330314 від 22.08.2015 року не містять жодних відомостей про те, яким приладом була здійснена фіксація правопорушення, чи був прилад укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні, свідоцтвом про повірку, з вказаним терміном дії до наступної повірки.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення відповідачем не було надано належних доказів вчинення адміністративного правопорушення, не залучені ймовірні свідки, які б підтвердили факт скоєння даного правопорушення, не враховані та не зазначені обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 11.07.2016 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу із забезпечення супроводження Полтавської роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області Симоненка Романа Миколайовича про визнання протиправною і скасування постанови.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 11.07.2016 року та прийняти нову, якою визнати неправомірною та скасувати постанову ПС2 №3300314 від 22.08.2015 року у справі про адміністративне правопорушення про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про відсутність належних доказів вини, а відтак і наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Зокрема посилається на те, що при складанні протоколу та постанови про адміністративне правопорушення відповідачем використано дані несертифікованого вимірювального приладу.

Представник УДАІ УМВС України в Полтавській області подала письмове заперечення, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі. Вказує, що надані докази, а саме копія відеофіксації правопорушення, підтверджують в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, а саме електронною поштою. Стаття 38 КАС України передбачає вручення судової повістки відповідачу шляхом надсилання її тексту електронною поштою, що вважається повідомленням належним чином.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином, а саме факсом. Стаття 38 КАС України передбачає вручення судової повістки на номер факсу ( телефаксу), що вважається повідомленням належним чином.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 5 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року, відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 5 жовтня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 11.07.2016 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу із забезпечення супроводження Полтавської роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області Симоненка Романа Миколайовича про визнання протиправною і скасування постанови.

Проте, колегія суддів не погоджується з відмовою у задоволенні позову ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Інспектором ДПС взводу із забезпечення супроводження Полтавської роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області старшиною міліції Симоненко Романом Миколайовичем винесено постанову серії ПС2 №330314 від 22 серпня 2015 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн..

Як вбачається із постанови, 22 серпня 2015 року близько 15 години ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1, рухався по вул. Грушевського в м. Полтава, та проїхав регульоване перехрестя з вул. Київське Шосе в м. Полтава на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3, 8.10 Правил дорожнього руху України.

Вважаючи протиправною постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №330314 від 22 серпня 2015 року, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Положеннями статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена на підставі протоколу про порушення вимог п.п. 8.7.3, 8.10 Правил дорожнього руху та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 ст.122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з матеріалів справи, в протоколі, складеному відповідачем, йдеться про те, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1, рухався по вул. Грушевського в м. Полтава, та проїхав регульоване перехрестя з вул. Київське Шосе в м. Полтава на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3, 8.10 Правил дорожнього руху України.

В названому протоколі також міститься пояснення позивача про те, що з порушенням ПДД він не згоден, з мотивів, які будуть викладені під час оскарження даного протоколу (постанови) у судовому порядку.

Згідно з п. 8.1 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пункт 8.7.3.Правил дорожнього руху України передбачає, що сигнали світлофора мають такі значення: ... е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Положеннями п. 8.10. Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №134844 від 22 серпня 2015 року відповідачем було додано копію відео-фотофіксації обставин, що потягли за собою складання протоколу та наявність спору, що виник між сторонами.

Позивач, посилаючись в апеляційній скарзі на неналежність наданого відповідачем доказу, вказав, що пристрій, з якого Інспектором ДПС взводу із забезпечення супроводження Полтавської роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області старшиною міліції Симоненко Романом Миколайовичем здійснено фіксацію події, за допомогою побутової відео камери, яка є несертифікованим вимірювальним приладом, тобто даного приладу немає в переліку, передбаченому наказом МВС України №33 від 01.03.2010 року «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», зареєстрований у Мінюсті 30.03.2010 р. за №262/17557.

Із зазначеним погоджується і колегія суддів та вказує наступне.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01 березня 2010 року №33 затверджений перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

Положеннями пп. 19.2 Інструкції № 111 встановлено, що забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні у разі якщо вони підлягають сертифікації відповідно до чинного законодавства та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну.

З наведеного вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і необхідними доказами, одним з яких є відеозапис.

Відеозапис може бути таким доказом виключно за умови правомірності його здійснення, тобто на технічному пристрої, який відповідає зазначеним вище вимогам законодавства, та законно використовувався суб'єктом владних повноважень.

Натомість відповідачем жодних реквізитів, як то назви, моделі, серійного номера застосованого ним технічного пристрою до суду надано не було, що унеможливлює його ідентифікацію та співставлення з переліком технічних засобів, дозволених до використання для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а також встановлення певної відстані, швидкості руху та можливих похибок вимірювання у роботі з ним.

З урахування того, що ані у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №134844 від 22 серпня 2015 року, ані у спірній постанові про адміністративне правопорушення від ПС2 №330314 від 22 серпня 2015 року відповідачем не вказано жодних відомостей щодо правомірності застосування технічного пристрою, на якому здійснювався відеозапис маневру, вчиненого позивачем, та взагалі не зафіксовано факту його застосування, а також не надано суду будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем порушення ПДР, відповідальність за яке регламентовано ч. 2 ст. 122 КУпАП, колегія суддів приходить до висновку про неможливість встановлення вини ОСОБА_1 та недоведеність належними доказами правомірності винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не надав суду достатніх та допустимих у розумінні ст. 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу такого правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову та скасування постанови суду першої інстанції, з огляду на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи і порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно ч. 1 ст. 293 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову щодо визнання неправомірною та скасування постанови ПС2 №3300314 від 22.08.2015 року у справі про адміністративне правопорушення про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 11.07.2016р. по справі № 554/11587/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову ПС2 №3300314 від 22.08.2015 року у справі про адміністративне правопорушення про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст постанови виготовлений 26.09.2016 р.