Справа № 714/685/16-а
Суддя: Козловська Л. Д.
Дата ухвалення: 2016-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 714/685/16-а
Провадження № 2-а/714/14/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2016 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі :

головуючий-суддя:Козловська Л.Д.
секретар:Самсін О.В.
з участю: позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Герца адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Цвірінко Андрія Романовича про оскарження дій суб'єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 22.08.2016 року звернувся до суду з вищенаведеним адміністративним позовом, посилаючись на наступне. 13.08.2016 року поліцейським Цвірінко Андрієм Романовичем винесена постанова серія ДР №142342 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП. Позивач вважає дії поліцейського про притягнення його до відповідальності незаконними, виходячи з наступного. На момент вчинення правопорушення водієм була інша особа. Коли до нього звернувся поліцейський, він не встиг сісти за кермо та неодноразово заявляв поліцейському що не порушував правила дорожнього руху, а лише прийшов відігнати машину. Проте поліцейський почав вимагати від нього документи. Посвідчення водія та свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу він пред'явив, однак бачивши свавілля поліцейського, страховий поліс не пред'явив. Вважає, що складання постанови на особу, яка була пасажиром та не була за кермом транспортного засобу під час вчинення правопорушення, а також вимагати пред'явлення документів від особи, яка не є водієм, а лише наближається до машини є незаконним, оскільки, згідно ПДВ, водій це особа, яка керує транспортним засобом та має при собі відповідні документи. Також під час розгляду справи позивач неодноразово заявляв клопотання не виносити відразу постанову а розгляд справи відкласти на інший день, з метою надати час підготувати та подати докази, пояснення, отримати правову допомогу, у чому поліцейський відмовив, чим грубо порушив конституційне право на правову допомогу, гарантоване ст. 59 КУ та ст. 268 КУпАП. В порушення ст. 280 КУпАП, поліцейський не з'ясував чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудовому колективу. Також вважає що поліцейський порушив ст.283 КУпАП, а саме в постанові не зазначив відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, в супереч цьому в постанові є позначка про якісь відеоматеріали. Окрім цього, позивач вважає, що поліцейським завдано йому моральної шкоди, яка полягає у приниженні його у присутності знайомих йому людей, безпідставному звинуваченні його у вчиненні правопорушення, якого він не скоював, чим йому були завдані моральні страждання, порушено нормальний ритм життя, примушено його до захисту порушених прав. Враховуючи наведене, позивач у позовних вимогах просив визнати дії поліцейського в процесі розгляду справи протиправними, скасувати постанову про адміністративне правопорушення та вжити заходів щодо відшкодування йому моральної шкоди в сумі 1000 грн.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити позов та пояснив, що 13 серпня 2016 року він, разом з його братом, який був за кермом транспортного засобу, та ще з одним другом, поїхали на машині до м. Чернівці по справам, де в районі «Гравітон» по вул. Руська заправилися на заправці «Окко» та неподалік від заправки припаркували машину й поїхали по своїм справам. Через деякий період часу, друг позивача, який їхав з ними у машині, подзвонив йому та попередив, що біля їхньої машини стоять поліцейські. Позивач був неподалік від машини та прийшов її відігнати. Біля машини його чекали двоє поліцейських. Оскільки машина була припаркована біля знаку «Зупинка заборонена», поліцейські вирішили на місці винести постанову про адміністративне правопорушення. Він пояснив їм, що не він керував транспортним засобом а інша особа, але він віджене машину, на що поліцейські не звернули увагу. Потім, на вимогу поліцейського, він пред'явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Страховий поліс не пред'явив, оскільки машина не належала йому та не хотів в ній лазити. Попросив поліцейських обмежитись усним зауваженням, у чому йому було відмовлено. На місці на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, де йому була надана копія, після чого вони розійшлися та він відігнав машину.

Відповідач, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.128 ч.4 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

13.08.2016 року інспектором поліції Головного управління національної поліції в м. Чернівці Цвірінко Андрєм Романовичем винесена Постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №142342, відповідно до якої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в АДРЕСА_1 керуючи транспортним засобом MAZDA, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та не пред'явив на вимогу поліс обов'язкового цивільного страхування, чим порушив п.п.2.1 «ґ» та своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. За скоєння даного адміністративного правопорушення до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Знак 3.34 д.1 ПДР України «Зупинку заборонено» - забороняє зупинку та стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно п. 2.1 «ґ», ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема за порушення правил зупинки, ч.1 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред'явила їх для перевірки.

Заслухавши пояснення позивача, повноцінно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню часткового, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч.1 ст. 126, ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідно до п.2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 126, ч.1 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 126, ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до положень ст.222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

Відповідно до п. 9. розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) забезпечує всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, зокрема підлягають з'ясуванню чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Рішення про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблене на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльність покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п.1.10 ПДР України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено з пояснень позивача в судовому засіданні, останній на момент скоєння правопорушення, не являвся водієм транспортного засобу «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_1, а був пасажиром даного автомобіля, що інспектор поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення не взяв до уваги та неправомірно виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, якого він не вчиняв.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу.

Відповідно до п.4 розділу ІІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст.268 КУпАП, серед яких зокрема передбачено право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Позивач, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, заявив клопотання відкласти розгляд справи на інший день та не виносити відразу постанову, з метою надання йому можливості реалізувати свої права, зокрема підготувати та подати свої докази, пояснення, отримати правову допомогу, у чому поліцейський відмовив у задоволенні, чим були порушені права позивача під час розгляду справи. Як доказ цього суд бере до уваги пояснення позивача.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідач, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду адміністративної справи ніяких доказів та жодних заперечень проти позову до суду не надав, таким чином не спростував твердження позивача зазначених в позові.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в даному випадку заявлені позивачем вимоги про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, підлягають задоволенню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а постанова винесена за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, в порушення вимог щодо всебічного повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

У позовній заяві позивач просив вжити заходів щодо відшкодування йому моральної шкоди в сумі 1000 грн., так як вважає, що поліцейський принизив його у присутності знайомих йому людей, безпідставно звинуватив у вчиненні правопорушення, якого він не скоював, чим йому було завдано моральні страждання, порушено нормальний ритм життя, примушено його до захисту порушених прав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно абзацу другого частини третьої ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року із змінами та доповненнями, абзацом 3 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 9 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивачу були завдані моральні страждання, порушено нормальний ритм життя, та навіть якщо таке мало місце, то чи це пов'язано з розглядом справи про адміністративні правопорушення також невідомо.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем не надано жодних доказів нанесення йому моральної шкоди, а тому відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Керуючись п.п. 2.1. «ґ» ПДР України, ст.ст. 22, 122, 126, 247, 251, 254, 258, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 1, 10, 11, 18, 71, 128,158 - 163, 171-2, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати дії інспектора Головного управління національної поліції в м. Чернівці Цвірінко Андрія Романовича (спеціальний жетон №0013784) при ухваленні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ДР №142342 від 13.08.2016 року протиправними.

Скасувати постанову інспектора Головного управління національної поліції в м. Чернівці Цвірінко Андрія Романовича серії ДР №142342 від 13.08.2016 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повний текст постанови сторони можуть отримати 29 вересня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Герцаївський районний суд Чернівецької області шляхом подачі в 10-и денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, а особами, які не були присутніми при проголошені постанови - з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: