Справа № 2а-16763/09/0470
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Павловського Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкових повідомленнь-рішень, -
04.12.2009 р. Публічне акціонерне товариство "Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" (надалі - позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Державної податкової служби (надалі - відповідач) в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2009 р. відкрито провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2010 р. за клопотанням представника відповідача провадження по даній справі зупинено, до набрання законної сили рішенням суду у справі №2а-26/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний завод ім..Петровського до Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 р №35/28.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2016 року поновлено провадження у справі у зв'язку з набранням законної сили рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська у справі №2а-26/10 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що дії відповідача стосовно позивача є протиправними та підлягають скасуванню.
Представник позивача підтримав позовні вимоги та, просив розглядати справу у порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи повідомлявся належним чином. Надіслав до суду письмові заперечення в яких проси відмовити в задоволені позову.
Згідно з ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду письмові докази, враховуючи позицію позивача, викладену у адміністративному позові, та позицію відповідача, викладену в запереченнях, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд дійшов висновку про наступне.
Згідно з даними акту перевірки ВАТ «ДМЗ ім. Петровського» в порушення ст. 15 України «Про систему оподаткування» від 25.06.91 року № 1251-ХІІ, ст. 18, 19 Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки та збори» від 20.05.93р. № 56- 93, п.2.2 додатку до Рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.03р. № 6/11 «Про комунальний податок» (з урахуванням змін та доповнень, внесеними рішенням міської ради від 13.02.2008 року № 35/28 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.07.2008 року № 6/11 «Про комунальний податок») ВАТ «ДМЗ ім. Петровського» за період з 01.10.2008 року по 31.12.2008 року обчислювався комунальний податок за ставкою 10% від офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що призвело до заниження комунального податку за 4 квартал 2008 року на загальну суму - 34 567 ,80грн.
Рішенням Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області про результати розгляду повторної скарги № 24620/10/25-008 від 15.09.2009 року (отримано підприємством 17.09.2009 року) залишені без змін податкові повідомлення - рішення №/0 від 10.06.2009 року, № /1 від 09.07.2009 року, а скарга ВАТ ДМЗ ім. Петровського» - без задоволення.

Не погодившись з Рішенням Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області про результати розгляду скарги № 24620/10/25-008 від 15.09.2009 року, ВАТ «ДМЗ ім. Петровського» звернулося до Державної податкової адміністрації України з повторною скаргою № 202 від 22.09.2009 року та доповненням до повторної скарги № 250/4-60 від 02.10.2009 року (30.09.2009 року на адресу ВАТ «ДМЗ Петровського надійшло податкове повідомлення - рішення № /2 від 16.09.2009 року) про перегляд та скасування податкових повідомлень-рішень СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську № /0 від 10.06.2009 року, № /1 від 09.07.2009 року та № /2 від 16.09.2009 року.

Рішенням Державної податкової адміністрації України про результати розгляду повторної скарги № 12105/6/25-0215 від 25.11.2009 року (отримано підприємством 01.12.2009 року) залишені без змін податкові повідомлення - рішення № /0 від 10.06.2009 року, № /1 від 09.07.2009 року та № /2 від 16.09.2009 току, а скарга ВАТ «ДМЗ ім. Петровського» - без задоволення.

Суд вважає, що податкові повідомлення-рішення № /0 від 10.06.2009 року, № /1 від 09.07.2009 року та № /2 від 16.09.2009 року, СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську не відповідають чинному законодавству, суперечать вимогам ст. ст. 18, 19 Декрету Кабінету Міністрів країни «Про місцеві податки та збори» від 20.05.93р. № 56-93, тобто є незаконними з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 24 Закону країни «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Господарського кодексу України рішення органів державної влади та органів місцевого самоврядування з фінансових питань, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів, а також з адміністративних та інших відносин управління, крім організаційно-господарських, в яких державної влади або орган місцевого самоврядування є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, приймаються від імені цього органу і в межах його з владних повноважень.

За рішенням Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13.02.2008 року, яким були внесені зміни до рішення міської ради від 30.07.2003 року № 6/11 «Про комунальний даток», п. 2.2 додатка викладено в такій редакції:

« 2.2 Розмір комунального податку за базовий (звітний) період одного працівника дорівнює 10,20грн., що становить 5% від річного фонду оплати праці обчисленого виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян (17,00грн. 2 ; >204,00грн.)».

У відповідності до ч. З ст. 15 Закону України «Про систему оподаткування» місцеві податки і збори (обов'язкові платежі), механізм справляння та порядок їх сплати встановлюються сільськими, селищними, міськими радами відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, установлених законами України.

Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання становлення місцевих податків і зборів та розмірів їх ставок у межах, визначених законом.

Як зазначено у ст. 18 Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори» органи місцевого самоврядування самостійно встановлюють і визначають порядок сплати місцевих податків і зборів відповідно до переліку і в межах установлених граничних розмірів ставок.

Відповідно до ст. 15 Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори граничний розмір комунального податку не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доході громадян.

Згідно з абз. «ї» п.п. 4.4.2 п.4.4 ст.4 закону України « Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» форма податкової декларації (розрахунку) встановлюється центральним (керівним) органом контролюючого органу за узгодженням з Комітетом Верховної ради України, що відповідає за проведення податкової політики. У такому самому порядку встановлюються форми податкових декларацій (розрахунків) з місцевих податків і зборів, що є обов'язковому для застосування платниками (податковими агентами).

Податкова звітність з комунального податку складається за формою податкового розрахунку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 24 грудня 2003 року №625.

З форми податкового розрахунку комунального податку випливає, що сума податку за базовий податковий період розраховується, виходячи з таких показників, як кількісний склад працівників, неоподаткований мінімум доходів громадян, річний фонд оплати праці та ставка комунального податку.

Виходячи з форми податкового розрахунку, затвердженої наказом наказом ДПА України, сума податку розраховується наступним чином:

ставка податку (граничний розмір за декретом -10%, за рішенням ради - 10 грн.20 коп)х 17 грн.(НМДГ) х (чисельність працівників)..

Тобто при незмінності інших показників, які не залежать від рішення органу місцевого самоврядування (неоподаткований мінімум доходів громадян та чисельність працівників), сума комунального податку за ставкою, встановленою рішенням Дніпропетровської міської ради (10 гривень 20 коп.) замість ставки в процентах в будь-якому разі буде вдвічі більшою суми податку, розрахованою виходячи з максимальної ставки, встановленої Декретом (10%) .

Таким чином, рішенням Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13.02.2008 року було встановлено ставку в 10 гривень 20 коп., яка вдвічі перевищує встановлений декретом Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори» граничний розмір.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про систему оподаткування», ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Суд бере до уваги, що Законом України «Про тимчасове зупинення повноважень Верховної Ради України, передбачених пунктом 13 статті 97 Конституції України, і повноважень Президента України, передбачених пунктом 7-4 статті 114-5 Конституції України» від 18.11.1992 року, що введений в дію 24.11.1992 року зупинено тимчасово, строком на шість місяців, дію пункту 13 статті 97 Конституції України в частині здійснення законодавчого регулювання відносин власності, підприємницької діяльності, соціального і культурного розвитку, державної митної, науково-технічної політики, кредитно-фінансової системи, оподаткування, державної політики оплати праці і ціноутворення, а також дію пункту 7-4 статті 114-5 Конституції України, та покладено ці повноваження на Кабінет Міністрів України.

Декрет Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори» було прийнято 20.05.1993 року, тобто у період, передбачений Законом України «Про тимчасове зупинення повноважень Верховної Ради України, передбачених пунктом 13 статті 97 Конституції України, і повноважень Президента України, передбачених пунктом 7-4 статті 114-5 Конституції України».

Таким чином. Декрет Кабінету Міністрів «Про місцеві податки і збори» має силу закону про оподаткування.

За таких обставин, ВАТ «ДМЗ ім. Петровського» вважає, що рішення Дніпропетровської міської ради про встановлення ставки комунального податку у розмірі 10,20 грн. (20%) від офіційно встановленого не оподаткованого мінімуму доходів громадян встановленого законодавством України, суперечить вимогам чинного законодавства України, а саме ст. ст. 15, 18 Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори» від 20.05.1993 року № 56-93, ст. ст. 1, 15 Закону України «Про систему оподаткування».

Оскільки ставка комунального податку встановлена рішенням Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13.02.2008 року з порушенням вимог законодавства та в розмірі вдвічі більшому за граничну ставку комунального податку, встановлену Декретом Кабінету Міністрів України, то повинна застосовуватись гранична ставка податку, встановлена законодавчим актом, який має вищу юридичну силу - Декретом Кабінету Міністрів України, а не рішенням, прийнятим з порушенням вимог законодавства.

Таким чином суд вважає, що ВАТ «ДМЗ ім. Петровського» правомірно розраховувало суму комунального податку виходячи зі ставки податку, встановленої Декретом Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори» у розмірі 10% річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян а повідомлення - рішення № /0 від 10.06.2009 року, № /1 від 09.07.2009 року та № /2 від 16.09.2009 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень- задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську № /0 від 10.06.2009 року, № /1 від 30.11.2009 року, № /2 від 16.09.2009 року та № /3 від 30.11.2009 про визначення суми податкового зобов'язання з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій за платежем комунальний податок на суму - 41 481,36грн., з яких 34 767,80грн. - сума основного зобов'язання, 6 913,56грн. - сума штрафних (фінансових) санкцій.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ "Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського" (Код за ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3,40 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі та розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.П. Павловський