Справа № 805/1510/16-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 р. Справа №805/1510/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 13:25

Донецький окружний адміністративний суд

у складі судді Христофорова А.Б.,

при секретарі Нестеренко Н.Л.,

за участю представників сторін

представника позивача не з'явився,

представників відповідача не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас» до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Донбас» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 29.06.2016року було здійснено заміну неналежного відповідача належним, Маріупольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області.

З урахуванням уточнень до позовної заяви від 22.08.2016року позивач просив суд визнати протиправними дії з одностороннього припинення Договору про визнання електронних документів №181220141 від 18.12.2014року та визнати протиправними дії щодо неприйняття та не реєстрації податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2015року разом із додатками, податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015року разом із додатками, податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016року разом із додатками, податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2016року разом із додатками, податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2016року разом із додатками; визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2015року разом із додатками такими, що подані у день їх фактичного отримання відповідачем 21.12.2015року, податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015року разом із додатками такими, що подані у день їх фактичного отримання відповідачем 01.02.2016року, податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2016року разом із додатками такими, що подані у день їх фактичного отримання відповідачем 19.02.2016року, податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2016року разом із додатками такими, що подані у день їх фактичного отримання відповідачем 21.03.2016року, податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016року разом із додатками такими, що подані у день їх фактичного отримання відповідачем 20.04.2016року; визнати протиправним та скасувати рішення №59 від 12.05.2016року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість прийняте відповідачем з моменту його прийняття і зобов'язати поновити реєстрацію позивача як платника податку на додану вартість з 12.05.2016року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що ним на підставі договору про визнання електронних документів № 181220141 від 18.12.2014року було подано в електронному вигляді до податкового органу податкові декларації з податку на додану вартість за період з листопада 2015року по березень 2016року з додатками, які не були прийняті податковим органом, про що свідчить квитанція №1 «Документ не прийнято. Блок даних. Невірний підпис-сертифікат відсутній в базі сертифікатів (, серійний №689d6e0f, виданий ОСОБА_1.)». Отже, відповідач в односторонньому порядку незаконно припинив Договір про визнання електронних документів № 181220141 від 18.12.2014року. При цьому, строк чинності посилених сертифікатів відкритих ключів електронного цифрового підпису ОСОБА_1 до Договору № 181220141 від 18.12.2014року складає з 19.03.2015року по 15.12.2016року.

Стосовно анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість, позивач зазначив, що згідно рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за №59 від 12.05.2016року підставою його прийняття послугувало не подання підприємством протягом 12 послідовних податкових місяців декларацій з податку на додану вартість за період з 01.05.2015року по 30.04.2016року. Разом з тим, позивачем були подані до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість за період з квітня 2015року по жовтень 2015року, які були прийняті податковим органом, про що платнику податків надано квитанції №2 «Прийнято пакет». Отже, зазначене свідчить про спростування висновків податкового органу стосовно не подання звітності з податку на додану вартість за період з 01.05.2015року по 30.04.2016року.

Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника підприємства.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував. В матеріалах справи наявні письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що деклараціям позивача з податку на додану вартість за період з травня 2015року по листопад 2015року не надано статус податкової звітності, у зв'язку з чим позивачу необхідно було направити відповідні повідомлення, проте, у зв'язку з тим, що юридичною адресою позивача є м. Донецьк, поштове сполучення з/до території, яка є тимчасово непідконтрольною українській владі, відсутнє. Зазначив, що 05.03.2015року у підприємства відбулись зміни у складі посадових осіб, а саме змінено керівника або особи, що має право підпису, яким є ОСОБА_1, тому Договір про визнання електронних документів від 18.12.2014року автоматично вважається недійсним з втратою чинності. Таким чином, спірні податкові декларації позивача з податку на додану вартість за період з листопада 2015року по березень 2016року правомірно були відхилені податковим органом оскільки документ було підписано сертифікатом, який відсутній в базі сертифікатів.

Просив суд відмовити у позовних вимогах у повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Донбас» зареєстроване в якості юридичної особи за кодом , юридична адреса: 83059, Донецька обл., м. Донецьк.

ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» укладено договір про визнання електронних документів від 18.12.2014року, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу, що не є спірним в даній справі (арк.с.12-13).

05.03.2015року у підприємства відбулись зміни у складі посадових осіб, а саме змінено керівника або особу, що має право підпису, яким є ОСОБА_1 У відповідності до цих змін позивачем було отримано новий посилений сертифікат відкритого ключа, який є чинним з 19.03.2015року по 15.12.2016року, що підтверджується роздруківкою Акредитованого центру сертифікації ключів (арк.с.11).

Позивачем на підставі зазначеного договору 20.05.2015 року здійснено направлення в електронному вигляді до податкового органу податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015року за № (керівник - ОСОБА_1, бухгалтер - ОСОБА_2.) з додатками, яку було прийнято відповідачем 20.05.2015року, про що свідчить квитанція №2.

22.06.2015року позивачем було здійснено направлення в електронному вигляді до податкового органу податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2015року за № (керівник - ОСОБА_1, бухгалтер - ОСОБА_2.) з додатками, яку було прийнято відповідачем 22.06.2015року, про що свідчить квитанція №2.

20.07.2015року позивачем було здійснено направлення в електронному вигляді до податкового органу податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015року за № (керівник - ОСОБА_1, бухгалтер - ОСОБА_2.) з додатками, яку було прийнято відповідачем 20.07.2015року, про що свідчить квитанція №2.

18.08.2015року позивачем було здійснено направлення в електронному вигляді до податкового органу податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015року за № (керівник - ОСОБА_1, бухгалтер - ОСОБА_2.) з додатками, яку було прийнято відповідачем 18.08.2015року, про що свідчить квитанція №2.

21.09.2015року позивачем було здійснено направлення в електронному вигляді до податкового органу податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2015року за № (керівник - ОСОБА_1, бухгалтер - ОСОБА_2.) з додатками, яку було прийнято відповідачем 21.09.2015року, про що свідчить квитанція №2.

20.10.2015року позивачем було здійснено направлення в електронному вигляді до податкового органу податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2015року за № (керівник - ОСОБА_1, бухгалтер - ОСОБА_2.) з додатками, яку було прийнято відповідачем 20.10.2015року, про що свідчить квитанція №2.

20.11.2015року позивачем було здійснено направлення в електронному вигляді до податкового органу податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2015року за № (керівник - ОСОБА_1, бухгалтер - ОСОБА_2.) з додатками, яку було прийнято відповідачем 20.11.2015року, про що свідчить квитанція №2.

21.12.2015року позивачем було здійснено направлення в електронному вигляді до податкового органу податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2015року (керівник - ОСОБА_1, бухгалтер - ОСОБА_2.) з додатками, яку не було прийнято відповідачем, про що свідчить квитанція №1 «Не вірний підпис - сертифікат відсутній в базі сертифікатів (00174668, серійний №689d6e0f, виданий ОСОБА_1.)».

01.02.2016року позивачем було здійснено направлення в електронному вигляді до податкового органу податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015року (керівник - ОСОБА_1, бухгалтер - ОСОБА_2.) з додатками, яку не було прийнято відповідачем, про що свідчить квитанція №1 «Не вірний підпис - сертифікат відсутній в базі сертифікатів (00174668, серійний №689d6e0f, виданий ОСОБА_1.)».

19.02.2016року позивачем було здійснено направлення в електронному вигляді до податкового органу податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016року (керівник - ОСОБА_1, бухгалтер - ОСОБА_2.) з додатками, яку не було прийнято відповідачем, про що свідчить квитанція №1 «Не вірний підпис - сертифікат відсутній в базі сертифікатів (00174668, серійний №689d6e0f, виданий ОСОБА_1.)».

21.03.2016року позивачем було здійснено направлення в електронному вигляді до податкового органу податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2016року (керівник - ОСОБА_1, бухгалтер - ОСОБА_2.) з додатками, яку не було прийнято відповідачем, про що свідчить квитанція №1 «Не вірний підпис - сертифікат відсутній в базі сертифікатів (00174668, серійний №689d6e0f, виданий ОСОБА_1.)».

20.04.2016року позивачем було здійснено направлення в електронному вигляді до податкового органу податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2016року (керівник - ОСОБА_1, бухгалтер - ОСОБА_2.) з додатками, яку не було прийнято відповідачем, про що свідчить квитанція №1 «Не вірний підпис - сертифікат відсутній в базі сертифікатів (00174668, серійний №689d6e0f, виданий ОСОБА_1.)».

12.05.2016року податковим органом було прийнято рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за №59 на підставі п.п. «г» п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України у зв'язку з тим, що позивачем протягом 12 послідовних податкових місяців не було подано контролюючому органу декларації з податку на додану вартість, а саме, за період з 01.05.2015року по 30.04.2016року.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. №233 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за № 320/15011.

Пунктом 7 розділу II Інструкції №233 передбачено, що підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов встановлених в статтею 3 Закону України „Про електронний цифровий підпис; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/блокований).

Пунктами 7.3, 7.4, 7.5 розділу III Інструкції №233 встановлено, що після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту).

Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного звязку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Відповідно до п. 7.6 розділу III Інструкції №233, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Відповідно до п.п.48.1 ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно п.48.2 ст.48 Кодексу обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України).

Відповідно до приписів п.48.7 ст.48 Кодексу податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (п.48.8 ст.48 Кодексу).

Згідно п.49.9 ст.49 Кодексу за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до п.п.49.11.1 ст.49 Кодексу у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови, зокрема, у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою, зокрема, у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк (п.п.49.9.2 ст.49 Кодексу).

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється (п.49.10 ст.49 Кодексу).

Суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо автоматичної втрати чинності Договору про визнання електронних документів від 18.12.2014року у зв'язку зі зміною складу посадових осіб підприємства, оскільки згідно п.3 розділу 6 Договору зазначено, що договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів, а якщо платник податків подає до органу ДПС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Згідно Регламенту Акредитованого центра сертифікації ключів Інформаційно-довідкового департаменту державної податкової служби, затвердженого Головою ДПС України 07.05.2012року сформовані посилені сертифікати відкритих ключів вносяться до реєстру посилених сертифікатів Акредитованого центра сертифікації ключів Інформаційно-довідкового департаменту державної податкової служби на інформаційному ресурсі Акредитованого центра сертифікації ключів Інформаційно-довідкового департаменту державної податкової служби, тобто фактично передаються до органів ДФС в автоматичному режимі.

Отже, договір вважається пролонгованим у випадку подання до органу ДПС нових посилених сертифікатів відкритих ключів, що й було здійснено позивачем та підтверджується матеріалами справи.

З огляду на зазначене, дії відповідача в частині неприйняття та не реєстрації податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2015року разом із додатками, податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015року разом із додатками, податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016року разом із додатками, податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2016року разом із додатками, податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2016року разом із додатками є протиправними, а позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача в цій частині та визнання податкової декларацію з податку на додану вартість за листопад 2015року разом із додатками такою, що подана у день її фактичного отримання відповідачем 21.12.2015року, податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015року разом із додатками такою, що подана у день її фактичного отримання відповідачем 01.02.2016року, податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016року разом із додатками такою, що подана у день її фактичного отримання відповідачем 19.02.2016року, податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2016року разом із додатками такою, що подана у день її фактичного отримання відповідачем 21.03.2016року, податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2016року разом із додатками такою, що подана у день її фактичного отримання відповідачем 20.04.2016року - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Аналізуючи правомірність прийняття спірного рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. «г» п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо, зокрема, особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем були надані до податкового органу декларації з податку на додану вартість за період з квітня 2015року по листопад 2015року, та були прийняті контролюючим органом, про що свідчить квитанція №2.

З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що прийняття податковим органом податкової декларації є його обов'язком, окрім випадків подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу.

З урахуванням попередніх висновків суду стосовно неправомірності дій податкового органу в частині неприйняття податкової звітності позивача за період з листопада 2015року по березень 2016року, спростовуються доводи контролюючого органу стосовно не подання платником податків протягом 12 послідовних податкових місяців податкової звітності, а саме, з 01.05.2015року по 30.04.2016року.

Суд також зазначає, що податковим законодавством передбачений безпосередній обов'язок контролюючого органу щодо надання платнику податків письмового повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Проте, відповідачем до суду не надано доказів надання позивачу письмового повідомлення про відмову у прийнятті його податкових декларацій із зазначенням причин такої відмови.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень при вчиненні певних дій, діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

З огляду на зазначене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення №59 від 12.05.2016року та зобов'язання поновити реєстрацію позивача як платника податку на додану вартість з 12.05.2016року та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушений порядок прийняття податкових декларацій з податку на додану вартість, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, ст. 2, ст. 7 - 15, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122 - 154, ст. 158 - 163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас» до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області з одностороннього припинення Договору про визнання електронних документів №181220141 від 18.12.2014року.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області щодо неприйняття та не реєстрації податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2015року разом із додатками, податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015року разом із додатками, податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016року разом із додатками, податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2016року разом із додатками, податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2016року разом із додатками.

Визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2015року разом із додатками такими, що подані у день їх фактичного отримання відповідачем 21.12.2015року, податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015року разом із додатками такими, що подані у день їх фактичного отримання відповідачем 01.02.2016року, податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2016року разом із додатками такими, що подані у день їх фактичного отримання відповідачем 19.02.2016року, податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2016року разом із додатками такими, що подані у день їх фактичного отримання відповідачем 21.03.2016року, податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016року разом із додатками такими, що подані у день їх фактичного отримання відповідачем 20.04.2016року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області №59 від 12.05.2016року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, прийняте відповідачем з моменту його прийняття.

Зобов'язати Маріупольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області поновити реєстрацію Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас» як платника податку на додану вартість з 12.05.2016року

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (, 87515, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд.59) на користь Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас» (83059, м. Донецьк, Будьонівський район, ) судовий збір у розмірі 4134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) грн.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 19.09.2016 року.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23.09.2016 року.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Христофоров А.Б.