Справа № 804/16452/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ТОВ «Дніпромашкомплект» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпромашкомплект» звернулось до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить:
Позивач вважає, що висновки податкового органу в акті перевірки є безпідставними та необґрунтованими, а тому, винесене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Надав письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких позов не визнав з підстав того, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 04.12.2015 року діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 6 ст. 128 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи те, що представник позивача у судове засідання не з'явився, ухвалою суду від 24.02.2016 р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпромашкомплект» зареєстроване як юридична особа 08.11.2012 року та перебуває на податковому обліку у ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з 09.11.2012 року за № 8434. Місцезнаходженням ТОВ «Дніпромашкомплект» відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію є: м. Дніпропетровськ, пр. Воронцова, буд. 218.
Судом встановлено, що у період з 10.09.2015 року по 30.09.2015 року ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпромашкомплект» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 09.11.2012 року по 31.12.2014 року.
За результатами проведеної перевірки складено акт про результати планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 09.11.2012 року по 31.12.2014 року № 734/04-61-22-2/38433134 від 07.10.2015 року.
Так, у висновку акту зафіксовані наступні порушення:
- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на загальну суму 166 657,00 грн., в т.ч. у червні 2013 року на суму 23 484,00 грн., у липні 2013 року на суму 95 225,00 грн., у вересні 2013 року на суму 19 984,00 грн., у жовтні 2013 року на суму 6 540,00 грн., у лютому 2014 року на суму 21 424,00 грн.;
- пп. 134.1 ст. 134, п. 138.1 ст. 138, п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток у загальній сумі на 174 897,00 грн.: за 2013 рік у сумі 145 893,00 грн. за 2014 рік у сумі 29 004,00 грн.;
- документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із платниками податків за період 01.01.2013 року по 31.12.2013 року а порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПК України на загальну суму ПДВ 1 448 492,00 грн., в т.ч. в січні 2014 року на суму 26 475,00 грн., в лютому 2014 року на суму 55 120,00 грн., в березні 2014 року на суму 1 366 897,00 грн.;
- п. 51.1 ст. 51, п.п. 14.1.195 та 14.1.222 п. 14.1 ст. 14, абз. 1,2 п. 119.2 ст. 199, абз. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України в частині ненадання додаткового розрахунку за формою 1 ДФ про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за IV кв. 2012 року, а також невірного відображення в податкових розрахунках за формою - 1 ДФ у І-ІІ кв. 2013 року виплати доходу фізичній особі - працівнику за сумісництвом ОСОБА_2, та у період з І-ІІ кв. 2013 року було допущення арифметичної помилки у податковому номері фізичної особи ОСОБА_3
Під час розгляду справи судом встановлено, що у перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з такими контрагентами, як ТОВ «Грейн опт», ТОВ «Будресурс-К», ТД «Білецьких», ТОВ «Ланкорн», ТОВ «Імпексбуд», ТОВ «Бізнескомпані», ТОВ «Корола», ТОВ «Фірма ДАР», ТОВ «Контер».
Так, податковим органом встановлено, що відповідно до наданої звітності ТОВ «Грейн опт» має чисельність 9 чол., основні засоби - 0,0 тис.грн., валовий доход за 2013 рік - 0 тис.грн. Стан ТОВ «Грейн опт» 14. В ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів.
Судом встановлено, що ТОВ «Дніпромашкомплект» віднесено до податкового кредиту суму в розмірі 78 372,00 грн. Проте, податкових накладних ні до перевірки, ні до суду, товариством надано не було.
Суми витрат від придбання товарів ТОВ «Дніпромашкомплект» було віднесено до складу валових витрат у 2013 році у розмірі 392 129,00 грн.
Суми податку на додану вартість по вказаним операціям та відповідно до актів виконаних робіт включено до складу податкового кредиту та відповідно до складу валових витрат у відповідних періодах.
Відповідно до наданої звітності ТОВ «Будресурс -К» має чисельність 11 чол., основні засоби - 0,0 тис.грн., валовий доход за 2013 рік - 0 тис.грн. Стан ТОВ «Будресурс-К» 7. В ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів.
Судом встановлено, що ТОВ «Дніпромашкомплект» було віднесено до податкового кредиту суму в перевіряємому періоді у розмірі 16 853,00 грн.
Суми витрат від придбання товарів ТОВ «Дніпромашкомплект» було віднесено до складу валових витрат у 2013 році у розмірі 97 855,00 грн.
Суми податку на додану вартість по податковим накладним та актам виконаних робіт включено до складу податкового кредиту та до складу валових витрат у відповідних періодах.
Відповідно до наданої звітності ТД «Білецьких» має чисельність 1 чол., основні засоби - 0,0 тис.грн., валовий доход за 2013 рік - 0 тис.грн. Стан ТД «Білецьких» 11. В ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, встановлено відсутність необхідних умов хтя досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів.
Судом встановлено, що ТОВ «Дніпромашкомплект» віднесено до податкового кредиту суму у розмірі 26 524,00 грн.
Суми витрат в розмірі 132 618 грн. від придбання товарів ТОВ «Дніпромашкомплект» було віднесено до складу валових витрат у 2013 році.
Суми податку на додану вартість по податковим накладним та актам виконаних робіт включено до складу податкового кредиту та до складу валових витрат у відповідних періодах.
Відповідно до наданої звітності ТОВ «Ланкорн» має чисельність 0 чол., основні засоби - 0,0 тис.грн., валовий доход за 2013 рік - 0 тис.грн. Стан ТОВ «Ланкорн» 28. В ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, податковим органом було встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів.
Судом встановлено, ТОВ «Дніпромашкомплект» було віднесено до податкового кредиту суму у розмірі 15 833,00 грн.
Суми витрат в розмірі 79 166,00 грн. від придбання вищевказаних товарів ТОВ «Дніпромашкомплект» було віднесено до складу валових витрат у 2013 році.
Суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним та актам виконаних робіт включено до складу податкового кредиту та до складу валових витрат у відповідних періодах.
Відповідно до наданої звітності ТОВ «Імпексбуд» має чисельність 0 чол., основні засоби - 0,0 тис.грн., валовий доход за 2013 рік - 0 тис.грн. Стан ТОВ «Імпексбуд» 28. В ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, податковим органом встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів.
Судом встановлено, що ТОВ «Дніпромашкомплект» було віднесено до податкового кредиту суму, в розмірі 7 649,34 грн.
Суми витрат в розмірі 38 246,00 грн. від придбання товарів ТОВ «Дніпромашкомплект» було віднесено до складу валових витрат у 2013 році.
Суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним та актам виконаних робіт включено до складу податкового кредиту та до складу валових витрат у відповідних періодах.
Відповідно до наданої звітності ТОВ «Бізнескомпані» має чисельність 12 чол., основні засоби- 159,0 тис.грн., валовий доход за 2014 рік - 1 177,0 тис.грн. Стан ТОВ «Бізнескомпані» 28. В ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, податковим органом встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів.
Судом встановлено, що ТОВ «Дніпромашкомплект» було віднесено податкового кредиту на суму в розмірі 103 019,00 грн. та суму в розмірі 515 095,00 грн. до складу валових витрат в 2013 року, з них на суму 21 424,00 грн. ТМЦ передано на переробку та було використано у господарській-виробничій діяльності підприємства, а відповідно до наданих документів ТМЦ на суму ПДВ в розмірі 81 595,00 грн реалізовано по ланцюгу ТОВ «Бізнескомпані» - ТОВ «Дніпромашкомплект» - ТОВ «Фірма ДАР».
Аналізом баз даних ДФС України, встановлено, що на формування кредиту ТОВ «Бізнескомпані» мало влив операції з придбання товарів народного споживання. Податковим органом встановлено факт маніпулювання кредиту ТОВ «Бізнескомпані» податковою звітністю. Під час проведення перевірки представлених ТОВ «Дніпромашкомплект» первинних документів, бухгалтерського та податкового обліку, аналізу укладених правочинів, які висвітлюють взаємовідносини ТОВ «Бізнескомпані» із зазначеними суб'єктами господарської діяльності на предмет відповідності господарських операцій діючому законодавству, встановлено відсутність факту здійснення господарських операцій з придбання ТОВ «Дніпромашкомплект» ТМЦ у ТОВ «Бізнескомпані».
Відповідно до наданої звітності ТОВ «Корола» має чисельність 12 чол., основні засоби - 230,0 тис.грн., валовий доход за 2014 рік - 0,0 тис.грн. Стан ТОВ «Корола» 8. В ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів.
Судом встановлено, що ТОВ «Дніпромашкомплект» було віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 405 412,00 грн. та реалізовано по ланцюгу ТОВ «Корола» - ТОВ «Дніпромашкомплект» - ТОВ «Фірма «ДАР».
Суми податку на додану вартість по податковим накладним включено до складу податкового кредиту у відповідних періодах.
Відповідно до наданої звітності ТОВ «Контер» має чисельність 4 чол., основні засоби - 230,0 тис.грн., валовий доход за 2014 рік - 40,2 тис.грн. Стан ТОВ «Контер» 21. Під час проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів.
Судом встановлено, що ТОВ «Дніпромашкомплект» від підприємства ТОВ Контер» було віднесено до податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 961 485,00 грн. та реалізовано по ланцюгу ТОВ -Контер» - ТОВ «Дніпромашкомплект» - ТОВ «Фірма «ДАР».
Суми витрат від придбання товарів ТОВ «Дніпромашкомплект» не було віднесено до складу валових витрат.
Суми податку на додану вартість по податковим накладним та актам виконаних робіт включено до складу податкового кредиту та до складу валових витрат у відповідних періодах.
Розглядаючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить із того, що об'єктом оподаткування є певні операції між конкретними суб'єктами господарювання, а не договори, укладені між ними, або третіми особами.
У розумінні п.п 14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (наразі та надані в редакції станом на момент спірних правовідносин) «витрати» - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Об'єкт оподаткування цим податком визначений у статті 134 Податкового кодексу України.
Відповідно до п 138.1 ст. 138 цього Кодексу, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Склад витрат і порядок їх визначення закріплений в ст. 138 зазначеного Кодексу.
Одночасно нормою абз. 1 п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановленихрозділом II цього Кодексу.
При цьому пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.
Крім того, розумінні п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.
Відповідно до п.п. «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
В силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.
Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1ст. 201 Податкового кодексу України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.
Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, Податковим кодексом України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
При цьому у листі від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011року № 1936/11/13-11).
За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV (в редакції на момент спірних правовідносин) (надалі - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
В розумінні Закону № 996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
При цьому, згідно норм до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженогонаказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, (в редакції на момент спірних правовідносин) (далі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).
Аналіз викладених норм Закону № 996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України).
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Поряд з цим, окрім мінімально необхідних згідно податкового законодавства документів суд має перевірити й інші документи та обставини, які мають підтвердити реальність виконання спірної операції, що відображена в податковому обліку.
Так, серед суттєвих умов віднесення до валових витрат, пов'язаних з виконанням робіт (послуг), та, відповідно, формування податкового кредиту, є можливість за наявними первинними документами встановити об'єм виконаних послуг, їх калькуляцію та якісні показники виконаних послуг для необхідності їх ідентифікації та визначення факту (способу) їх використання у господарській діяльності підприємства, а також встановлення відповідності/невідповідності цифрових даних про обсяги наданих послуг зазначеним у звітах даним бухгалтерського обліку позивача.
Згідно п.201.7 ст.201 ПКУ податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів /послуг , а також на суму коштів , що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Таким чином, виписка кількох податкових накладних до 10 тис.грн суми ПДВ за один операційний день передбачає відповідну кількість поставок контрагентам з і один день(або зарахування коштів). Аналогічність, з якою протягом перевіряємого період) проводить ТОВ «Дніпромашкомплект» такі виписки, свідчить про фіктивний характер таких операцій.
Згідно п.201.10 ст.201 ПКУ Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.
З аналізу податкових накладних, виписаних ТОВ «Дніпромашкомплект» вбачається, що всі накладні на суми ПДВ до 10,0 тис.грн., що може свідчити про умисне уникнення реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Отже, по виписаних але не зареєстрованих податкових накладних неможливо відслідкувати постачання зазначеного в видаткових накладних товару, тобто вищевказаний товар ТОВ «Дніпромашкомплект» було використано у діяльності, що не пов'язана з господарською.
Таким чином, проведення вказаних фінансово-господарських операцій в податковому обліку відбувається виключно для формування податкової вигоди таким контрагентам.
Наведені обставини та встановлені факти підтверджують відсутність можливості контрагентів ТОВ «Дніпромашкомплект» зі свого боку виконувати умови укладених договорів, що свідчить про реальну відсутність господарських операції між ТОВ «Дніпромашкомплект» та вище наведеними контрагентами, натомість договори укладені з метою отримання податкової вигоди.
Виходячи з вищенаведеного, суд доходить висновку, що ТОВ «Дніпромашкомплект» фактично фінансово-господарські операції з ТОВ «Грейн опт», ТОВ «Будресурс-К», ТД «Білецьких», ТОВ «Ланкорн», ТОВ «Імпексбуд», ТОВ «Бізнескомпані», ТОВ «Корола», ТОВ «Фірма ДАР», ТОВ «Контер» за вказані періоди не здійснювало. Отже наслідком діяльності в ланцюзі з ТОВ «Дніпромашкомплект» виключно чи переважно є формування податкового кредиту для інших суб'єктів підприємницької діяльності.
Суд звертає увагу, що за відсутності факту придбання товару або в разі якщо придбані товари не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Окремо суд зауважує, що виникнення спору обумовлено тим, що найбільш поширеним способом порушення норм податкового законодавства є штучне введення в операції реального сектору економіки інших субєктів господарювання з метою отримання податкових та інших переваг, надання таких переваг на користь третіх осіб, що призводить до порушень бюджетних інтересів держави та прямо повязано із діями таких субєктів господарювання, які в свою чергу знаходяться поза межами контролю податкових органів, та мають ознаки кримінальних правопорушень.
Саме для недопущення вказаних порушень здійснено податковий контроль, з огляду на те, що при відсутності фактичної реалізації товарів податковий кредит формується шляхом маніпулювання податковою звітністю, це здійснюється із проведенням транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, з метою надання вигоди третій особі, та не мають реального товарного характеру.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать до предмета перевірки або пов'язані з ним.
Судом встановлено, що під час проведення перевірки позивача, останнім не було надано посадовим особам органів державної податкової служби всіх документів, які б підтверджували реальність здійснення господарських відносин, а саме не надано актів приймання-передачі товару, матеріалів, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарівжурналів-ордерів, аналізів рахунку, а також інших первинних документів, не надано позивачем жодного документу, який би підтверджував реальність здійснення господарських операцій, і під час розгляду справи у суді.
У відповідності до п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи) (п.44.7 ст. 44 ПК України).
Проте, позивачем фактичне здійснення постачання, приймання-передачі та оприбуткування товарно-матеріальних цінностей по ланцюгу від ТОВ «Дніпромашкомплект» до контрагентів під час розгляду справи у суді підтверджено не було.
Разом з тим ч.1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу.
Таким чином обов'язок суб'єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення дії чи бездіяльності не позбавляє позивача обов'язку доведення тих обставин на яких ґрунтуються її вимоги.
Основний зміст принципу змагальності у адміністративному судочинстві полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частина перша статті 72 КАС України). Гарантією реалізації принципу змагальності є широке коло процесуальних прав, визначених КАС України, від ефективності використання яких залежить хід судового процесу та його результат
Крім того, приймаючи рішення по суті спору судом враховано, що податковим органом встановлено що у спірний період контрагенти позивача ТОВ «Грейн опт» відповідно до наданої звітності має чисельність 9 чол., основні засоби - 0,0 тис.грн., валовий доход за 2013 рік - 0 тис.грн.; ТОВ «Будресурс -К» має чисельність 11 чол., основні засоби - 0,0 тис.грн., валовий доход за 2013 рік - 0 тис.грн.; ТД «Білецьких» має чисельність 1 чол., основні засоби - 0,0 тис.грн., валовий доход за 2013 рік - 0 тис.грн.; ТОВ «Ланкорн» має чисельність 0 чол., основні засоби - 0,0 тис.грн., валовий доход за 2013 рік - 0 тис.грн.; ТОВ «Імпексбуд» має чисельність 0 чол., основні засоби - 0,0 тис.грн., валовий доход за 2013 рік - 0 тис.грн.
Вказане підтверджує висновки податкового органу про відсутність у вказаних контрагентів необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів.
Таким чином, суд приходить до висновку, що операції з придбання товару не мали реального товарного характеру, позичамем не доведено наявність розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного придбання та продажу товарів, що свідчить про здійснення ТОВ «Дніпромашкомплект» діяльності спрямованої на вчинення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Так, відповідачем правомірність своїх дій доведено.
Отже, суд не може вважати, що рішення відповідача є таким, що прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпромашкомплект» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпромашкомплект» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова