Справа № 812/1065/16
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 вересня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1065/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Борзаниці С.В.

при секретарі судового засідання: Лященку А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАТЄСТ" до Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Державна податкова інспекція у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо повернення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та стягнення суми бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАТЄСТ" (далі за текстом - ТОВ "ЛАТЄСТ", Позивач) до Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі за текстом - УДКСУ у м. Сєвєродонецьку Луганської області, відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області (далі за текстом - ГУ ДКСУ у Луганській області), Державна податкова інспекція у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (далі за текстом - ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області), в якому позивач просить визнати бездіяльність УДКСУ у м. Сєвєродонецьку Луганської області, яка виразилася у неприйнятті передбачених чинним законодавством України заходів щодо бюджетного відшкодування на поточний рахунок позивача податку на додану вартість у сумі 54 251,00 грн. на підставі висновку ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області № 2839-07 щодо податкової декларації за жовтень 2015 року № від 18.11.2015 по E-mail; у сумі 201 777,00 грн. на підставі висновку ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області № 2838-07 щодо податкової декларації за листопад 2015 року № від 17.12.2015 року по E-mail, саме у невиконанні вимог п. 200.13. ст. 200 ПК України щодо невидачі позивачу як платнику податків зазначених у висновках сум бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок позивача як платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу - незаконною та протиправною; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача заборгованість з податку на додану вартість: у сумі 54 251,00 грн. на підставі Висновку Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області № № 2839-07 щодо податкової декларації за жовтень 2015 року № від 18.11.2015; у сумі 201 777,00 грн. на підставі висновку ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області № 2838-07 щодо податкової декларації за листопад 2015 року № від 17.12.2015, разом 256 028,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що як платник податків зборів та обов'язкових платежів перебуває на податковому обліку ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області з 27.11.2000. Відповідно до Свідоцтва № 100030986 від 27.03.2007 ТОВ "ЛАТЄСТ" є платником податку на додану вартість.

Територіальним управлінням Державної казначейської служби України Луганської області, як органу, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, де зареєстровано позивача, є УДКСУ у м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Позивач подав податкові декларації з ПДВ в електронній формі до контролюючого органу - ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області, а саме: за жовтень 2015 року № від 18.11.2015 та за листопад 2015 року № від 17.12.2015.

Згідно з кодом рядка 23.2 з додатками №3 (Д3) та №4 (Д4) податкової декларації з ПДВ за жовтень 2015 року № від 18.11.2015 підлягає бюджетному відшкодуванню за рахунок платника - позивача у банку (рядок 3 Д3) сума у розмірі 54 251,00 грн. Згідно з кодом рядка 23.2 з додатками №3 (Д3) та №4 (Д4) податкової декларації з ПДВ за листопад 2015 року № від 17.12.2015 підлягає бюджетному відшкодуванню за рахунок платника - позивача у банку (рядок 3 Д3) сума у розмірі 201 777,00 грн.

У порушення вимог Податкового кодексу України зазначені суми бюджетного відшкодування з ПДВ на поточний рахунок позивача перераховані не були, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом до суду.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 31.03.2016 у справі № 812/178/16 визнано протиправною бездіяльність ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області, яка виразилася у неприйнятті передбачених чинним законодавством України заходів щодо бюджетного відшкодування на поточний рахунок Позивача податку на додану вартість у сумі 54 251,00 грн. на підставі податкової декларації за жовтень 2015 року № від 18.11.2015 по E-mail, у сумі 201 777,00 грн. на підставі податкової декларації за листопад 2015 року № від 17.12.2015 по E-mail, а саме: у ненаданні у відповідності до п. 200.12. ст. 200 ПК України у п'ятиденний термін після закінчення перевірки органу державного казначейства висновку із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню з бюджету. Судом установлено, що позивач має право на відшкодування з бюджету сум за деклараціями з ПДВ за жовтень та листопад 2015 року в загальному розмірі 256028,00 грн.

Суд зобов'язав відповідача надати до ГУ ДКСУ в Луганській області висновок щодо бюджетного відшкодування сум з ПДВ а жовтень та листопад 2015 року в розмірі 256028,00 грн. ТОВ "ЛАТЄСТ".

19.05.2016 зазначене судове рішення набрало законної сили.

11.07.2016 позивач звернувся до органу державної виконавчої служби з виконавчим листом у даній справі. 13.07.2016 було відкрите виконавче провадження № 51631700 щодо примусового виконання зазначеного рішення суду. 31.08.2016 державним виконавцем постановлено закінчити виконавче провадження. На адресу позивача надійшов лист, з якого слідує, що рішення суду виконано фактично в повному обсязі та надано Державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області висновок щодо бюджетного відшкодування сум з податку на додану вартість за жовтень та листопад 2015 року в розмірі 256028,00 грн. ТОВ "ЛАТЄСТ".

Згідно з листом відповідача від 05.08.2016 № 03-13/805 останній отримав висновки від ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області № 2839-07 за жовтень 2015 року № від 18.11.2015 на суму 54251,00 грн.; № 2838-07 за листопад 2015 року № від 17.12.2015 на суму 201777,00 грн. Але, враховуючи, що протягом п'яти операційних днів після отримання висновків, станом на 04.08.2016 узагальнена інформація, передбачена п. 8,9 Постанови КМУ № 39 від 17.01.2011, була відсутня щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість (понад 100 тис. грн.), висновки були повернуті без виконання.

Таким чином, відповідачем у порушення вимог ст. 200 ПК України не перераховано на розрахунковий рахунок позивача бюджетне відшкодування (заборгованість бюджету) сум з податку на додану вартість за жовтень та листопад 2015 року в розмірі 256028,00 грн.

Посилання відповідача на положення підзаконних актів, якими є і Постанова КМУ № 39 від 17.01.2011, щодо необхідної наявності у нього узагальненої інформації, передбаченої п. 9 зазначеної Постанови, як необхідної умови відшкодування ПДВ позивачу, та, як наслідок цього, неперерахування на рахунок позивача зазначених сум ПДВ, є неправомірним та незаконним, у зв'язку з відсутністю такої підстави неперерахування зазначених сум у нормах ПК України.

Так, п. 200.5 ст. 200 ПК України містить вичерпний перелік підстав, коли платники ПДВ не мають права на отримання бюджетного відшкодування. Серед таких підстав "відсутність узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених у висновках, передбаченої п. 9 Постанови КМУ № 39" відсутня.

Позивач вважає, що безпосереднє стягнення з боржника (відповідача) на користь позивача сум бюджетного відшкодування за деклараціями з податку на додану вартість за жовтень та листопад 2015 року в загальному розмірі 256028,00 грн. є найефективнішим способом примусового погашення простроченої заборгованості з ПДВ.

Представник позивача в судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи ГУ ДКСУ у Луганській області в судове засідання не прибув, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив таке. Алгоритм дій платника податку та державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) ПДВ визначено статтею 200 ПК України, а також Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 № 39 (далі - Порядок).

Так, пунктами 8, 9 Порядку передбачено, що на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 03.02.2011 року № 68/23 (далі - Наказ) затверджено Порядок формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, який розроблено у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України та з метою забезпечення координації дій органів державної податкової служби та державного казначейства у процесі бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість, які заявлені до відшкодування платниками податку.

Таким чином, ст. 200 Податкового кодексу України визначено право платника на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Однак сам механізм реалізації такого права податковими органами та органами Казначейства визначено Порядком та Наказом.

З огляду на викладене, враховуючи вищезазначені нормативно-правові акти, в процесі бюджетного відшкодування ПДВ органами Казначейства необхідна наявність не лише висновку (оскільки механізм відшкодування ПДВ лише на підставі висновку законодавчо не врегульований), але й наявність узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновку, яка згідно Наказу надходить до територіальних органів Державної казначейської служби України від Державної казначейської служби України за інформацією, наданою центральним органом державної податкової служби.

Просив відмовити позивачу в задоволенні заявлених вимог у повному обсязі та розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області в судове засідання не прибув, надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що ДПІ у м. Сєвєродонецьку надала до УДКСУ у м. Сєвєродонецьку висновки про суми відшкодування податку на додану вартість по ТОВ "ЛАТЄСТ" за жовтень та листопад 2015 року за відповідними деклараціями на загальну суму 256028 грн. Таким чином, ДПІ у м. Сєвєродонецьку виконала постанову Луганського окружного адміністративного суду від 31.03.2016 по справі № 812/178/16, про що свідчить винесення 31.08.2016 постанови про закінчення виконавчого провадження по зазначеній справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАТЄСТ" зареєстровано як платник податків, зборів та обов'язкових платежів перебуває на податковому обліку ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області з 27.11.2000 (а.с. 25).

Відповідно до Свідоцтва № 100030986 від 27.03.2007 ТОВ "ЛАТЄСТ" є платником податку на додану вартість (а.с.53).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 31.03.2016 у справі № 812/178/16 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАТЄСТ" до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Головне управління Державної казначейської служби України в Луганській області, Управління Державної казначейської служби України в у м. Сєвєродонецьку Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії задоволений:

визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області щодо неподання у п'ятиденний термін після закінчення перевірки органу державної казначейської служби висновку про суми відшкодування податку на додану вартість із зазначенням підтвердженої суми бюджетного відшкодування за жовтень 2015 року у розмірі 54251 грн., листопад 2015 року у розмірі 201777 грн.;

зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області надати органу державного казначейства висновки щодо бюджетного відшкодування сум з податку на додану вартість за жовтень та листопад 2015 року в розмірі 54251 грн. та 201777 грн. відповідно Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛАТЄСТ". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.56-59).

На виконання вказаної постанови суду державним виконавцем винесено постанову від 13.07.2016 про відкриття виконавчого провадження № 51631700 (а.с.54).

Постановою державного виконавця від 31.08.2016 закінчено виконавче провадження у зв'язку з тим, що згідно з відповіддю боржника рішення суду виконано фактично у повному обсязі та надано Державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області до органів казначейської служби України в Луганській області висновок щодо бюджетного відшкодування сум з податку на додану вартість за жовтень та листопад 2015 року в розмірі 256028,00 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛАТЄСТ" (а.с.55).

Відповідно до листа УДКСУ у м. Сєвєродонецьку Луганської області від 05.08.2016 № 03-13/805позивачу повідомлено, що згідно з п. 8 та п. 9 Постанови КМУ від 17.01.2011 № 39 на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість. Враховуючи, що протягом п'яти операційних днів після отримання висновків станом на 04.08.2016 узагальнена інформація була відсутня щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування ПДВ (понад 100 тис. грн.) відповідно до п. 9 ПКМУ № 39 від 17.01.2011, висновки були повернуті без виконання (а.с.17).

При вирішенні позовних вимог суд керується наступним.

За правилами пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В силу вимог пункту 200.4 цієї ж статті ПК при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації (підпункт "б").

Згідно з пунктами 200.12, 200.13 статті 200 ПК контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Пунктом 200.23 статті 200 ПК передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, після закінчення установлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.

Слід також зазначити, що з моменту виникнення у платника бюджетної заборгованості настає й протиправна бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що утворює матеріально-правовий аспект порушеного права платника і наслідки якої підлягають усуненню в судовому порядку.

Частиною другою статті 162 КАС передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. У такому разі не відбувається перебирання непритаманних суду повноважень державного органу (за відсутності обставин для застосування дискреції), а здійснюється виконання судом власної компетенції з відновлення порушеного права.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, згідно з яким стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної податкової служби (пункт 23).

Таким чином, наведеним підзаконним нормативно-правовим актом безпосередньо передбачено можливість ухвалення на користь особи судового рішення про стягнення суми бюджетного відшкодування з ПДВ і встановлено особливості процедури такого стягнення; у рамках цієї процедури особа зобов'язана подати до казначейства документи, наведені у пункті 6 зазначеного Порядку, якими є, зокрема, відповідна заява, судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності).

Посилання відповідача на норми Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 № 39, щодо необхідності надання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість суд до уваги не бере, оскільки законом (ПК України) не передбачено надання такої узагальненої інформації. До того ж, цей Порядок визначає механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість та не регулює питання погашення простроченої заборгованості з відшкодування ПДВ.

Частиною першою статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу частини четвертої статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Сполученого Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що "спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення".

Водночас у постанові від 16.09.2015 (у згаданій справі за позовом приватного акціонерного товариства "Донагроімпекс") Верховним Судом України зроблено висновок, що стягнення бюджетного відшкодування не є належним способом захисту порушеного права, яким у розглядуваній категорії спорів має бути вимога про зобов'язання податковий орган надати висновок про суму бюджетного відшкодування.

Зважаючи, що виконання судового рішення у справі № 812/178/16 шляхом надання податковим органом висновку до органу казначейської служби не призвело до поновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ТОВ "ЛАТЄСТ" в повному обсязі у спосіб, визначений позивачем, та стягнути з Державного бюджету України вказану суму бюджетного відшкодування на користь платника.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 3840,42 грн. (а.с.2). У зв'язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі вказана сума присуджується позивачу.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 105, 158-163, 167, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАТЄСТ" до Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Державна податкова інспекція у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо повернення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та стягнення суми бюджетної заборгованості з податку на додану вартість задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області, яка виразилася у невжитті передбачених чинним законодавством України заходів щодо бюджетного відшкодування на поточний рахунок ТОВ «ЛАТЄСТ» податку на додану вартість у сумі 54 251,00 грн. на підставі висновку ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області № 2839-07 від 27.07.2016 щодо податкової декларації за жовтень 2015 року № від 18.11.2015 по E-mail; у сумі 201 777,00 грн. на підставі висновку ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області № 2838-07 від 27.07.2016 щодо податкової декларації за листопад 2015 року № від 17.12.2015 року по E-mail, саме у невиконанні вимог п. 200.13. ст. 200 ПК України щодо невидачі ТОВ «ЛАТЄСТ» як платнику податків зазначених у висновках сум бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок ТОВ «ЛАТЄСТ» як платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАТЄСТ" () суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість: у розмірі 54 251,00 грн. на підставі податкової декларації за жовтень 2015 року № від 18.11.2015; у розмірі 201 777,00 грн. на підставі податкової декларації за листопад 2015 року № від 17.12.2015, разом 256 028,00 грн. (двісті п'ятдесят шість тисяч двадцять вісім грн. 00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАТЄСТ" судові витрати в сумі 3840,42 грн. (три тисячі вісімсот сорок грн. 42 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 26 вересня 2016 року.

Суддя С.В. Борзаниця