Справа № 739/1133/16-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 739/1133/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Чепурка В.В. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

15 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття адміністративної справи, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №45 від 29 червня 2016 року та закриття адміністративної справи.

Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2016 року позов задоволено частково: постанову головного інспектора будівельного нагляду відділу з контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Савеко Любові Миколаївни у справі про адміністративне правопорушення №45 від 29 червня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчинення правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4250 гривень - визнати протиправною та скасувати. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу про скасування незаконної, на їх думку, постанови суду першої інстанції в частині задоволення позову та просять постановити нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 червня 2016 року головним інспектором будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Савеко Л.М. за місцем проживання позивачки було проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1. Під час перевірки було встановлено факт виконання позивачкою будівельних робіт без реєстрації повідомлення про початок їх виконання з реконструкції господарської будівлі, що є порушенням статті 34 Закону України «Про регулювання будівельної діяльності». Результати перевірки відображені в акті перевірки №360 від 23 червня 2016 року.

У зв'язку з наведеним 23 червня 2016 року головним інспектором будівельного нагляду, відносно позивачки було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 96 КУпАП, а саме за виконання будівельних робіт з реконструкції господарської будівлі (сараю) без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а 29 травня 2016 року винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №45, якою позивачку визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 96 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 4250 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за діяння, передбачене частиною 5 статті 96 КУпАП, яке не визнавалося правопорушенням на час вчинення цього діяння, є протиправним.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з договору купівлі продажу від 19 січня 2008 року, позивачка придбала у власність разом з господарськими будівлями житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №127 від 26 червня 2008 року позивачці надано дозвіл на перебудову за вказаною вище адресою сараю розмірами 5 м. х 10 м. та видано технічний паспорт на перебудову.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка розпочала будівельні роботи з реконструкції належного їй сараю у 2010 році. Вказані роботи на час розгляду справи судом не закінчені.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови позивачку притягнуто до відповідальності за виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, що є порушенням вимог статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI.

Так, вказаний вище Закон України набув чинності 17 лютого 2011 року і саме з метою забезпечення дотримання його положень Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності та вдосконалення державного регулювання у сфері містобудівної діяльності» від 22 грудня 2011 року №4220-VI статтю 96 КУпАП було викладено в новій редакції та передбачено відповідальність за виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт. Водночас до внесення цих змін відповідальність за початок будівельних робіт без повідомлення про це законодавством не була передбачена.

Відповідно на момент початку позивачкою у 2010 році будівельних робіт з реконструкції сараю, діючим на той час законодавством на неї не покладався обов'язок повідомляти про це відповідний орган державної влади та не було передбачено відповідальності за недотримання зазначеної вимоги законодавства.

Частинами першою та другою статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст.86 КАС України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст.200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області - залишити без задоволення, а постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2016 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 20.09.2016.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Кузьменко В. В.

Василенко Я.М.