Справа № 753/8396/16-а
Суддя: Каліушко Ф. А.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/8396/16-а
провадження № 2-а/753/448/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2016 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Каліушко Ф.А., розглянувши в приміщенні суду в місті Києві у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернулась до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач, Лівобережне УПФУ в м. Києві) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Адміністративний позов мотивований тим, що позивач має стаж працівника охорони здоров'я більше 25 років, тому має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У серпні 2015 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак за наслідком розгляду цієї заяви відповідачем було відмовлено у такому призначенні внаслідок відсутності акредитації у закладі охорони здоров'я у якому працювала позивач протягом 02.08.2002 року по 25.12.2012 року.

Вважаючи таке рішення відповідача неправомірним, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугою років та зобов'язати його призначити їй пенсію з урахуванням стажу роботи на посаді медсестри у період з 02.08.2002 року по 25.12.2012 року у стоматологічному кабінеті Товариства з обмеженою відповідальністю «Медгарант».

Розгляд справи здійснюється у передбаченому ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі, надав письмові заперечення на позов, в яких просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність для вказаних дій підстав.

Підстав для розгляду справи в судовому засіданні немає.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, до яких відноситься й управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального захисту населення за наявності спеціального стажу роботи від 25 років до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з Переліком до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.

Разом з тим відповідно до примітки 2 до Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Визначення поняття «заклад охорони здоров'я» наведено в статті 3 Основ законодавства України про охорону здоров'я від 19 листопада 1992 року № 2801-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) - це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Відповідно до частини другої статті 16 цих Основ заклади охорони здоров'я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами за наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців.

Порядок і умови створення закладів охорони здоров'я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної та фармацевтичної практики визначаються актами законодавства України.

Відповідно до пункту 1 Порядку державна акредитація закладу охорони здоров'я - це офіційне визнання статусу закладу охорони здоров'я, наявності в ньому умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, підтвердження його відповідності встановленим критеріям та гарантії високої якості професійної діяльності.

Згідно з пунктом 2 Порядку акредитації підлягають незалежно від форми власності усі заклади охорони здоров'я.

Таким чином, приватне підприємство офіційно набуває статусу закладу охорони здоров'я на підставі акредитації.

Ураховуючи наведене, суд дійшов такого правового висновку: до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується, зокрема, робота на посадах медичної сестри та інших у закладах, які офіційно набули статусу закладу охорони здоров'я на підставі акредитації.

Зазначене збігається з практикою Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-1633а15.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Медгарант» згідно Акредитаційного сертифікату від 10.01.2013 року отримало акредитацію з 26.12.2012 року по 26.12.2015 року, в свою чергу позивачем не надано доказів акредитації цього підприємства протягом 02.08.2002 року по 25.12.2012 року, тому, враховуючи положення наведених вище норм законодавства, у вказаний період вказане підприємство не мало офіційного визнання статусу закладу охорони здоров'я. Таким чином, робота в цьому закладі протягом 02.08.2002 року по 25.12.2012 року не може бути зарахована до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, а відтак і правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного та керуючись стст. 7, 71, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.