Справа № 306/1599/15-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 р. Справа № 876/9684/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Свалявської міської ради Закарпатської області, землевпорядника Свалявської міської ради ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, визнання відсутності компетенції,-

В С Т А Н О В И В:

13.07.2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Свалявської міської ради Закарпатської області, землевпорядника Свалявської міської ради ОСОБА_1, в якому просив: визнати протиправними та незаконними дії Свалявської міської ради Закарпатської області щодо організації розгляду 22.05.2015 року комісією Свалявської міської ради земельного спору та проведенню перевірки позивача щодо відбору ним родючого грунту з земельної ділянки в АДРЕСА_1; визнати протиправними та незаконними дії землевпорядника Свалявської міської ради ОСОБА_1 щодо організації розгляду 22.05.2015 року комісією Свалявської міської ради земельного спору та проведенню перевірки позивача щодо відбору ним родючого грунту з земельної ділянки в АДРЕСА_1; визнати відсутність компетенції у Свалявської міської ради Закарпатської області щодо організації розгляду 22.05.2015 року комісією Свалявської міської ради земельного спору та проведенню перевірки позивача щодо відбору ним родючого грунту з земельної ділянки в АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що розгляд земельного спору та проведення перевірки щодо відбору родючого грунту із земельної ділянки в АДРЕСА_1 було проведено з порушення процедури, передбаченої чинним земельним законодавством.

Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачі розглянули скаргу у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» та позивачу було надано відповідь за результатами розгляду його скарги.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 29 квітня 2015 року до Свалявської міської ради звернулась з скаргою громадянка ОСОБА_3 про те, що з її земельної ділянки ОСОБА_2 вивозить на своє дворогосподарство родючий шар грунту та просила здійснити розгляд скарги на місці в присутності її представника та повідомити про результати(а.с.50).

07 травня 2015 року №47 розпорядженням міського голови Свалявської міської ради було створено комісію з вирішення земельних спорів на території м.Сваляви та с.Драчино (а.с.22).

19 травня 2015 року Свалявською міською радою було направлено лист ОСОБА_2 про те, що 22 травня 2015 року о 11:00 годині буде розглядатись земельний спір за участю комісії міської ради (а.с.6).

26 травня 2015 року за підписом міського голови Свалявської міської ради було направлено лист до державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області щодо проведення перевірки законності зняття грунтового покриву(а.с.8).

24 червня 2015 року ОСОБА_2 за підписом міського голови Свалявської міської ради направлено лист щодо проведення обстеження земельної ділянки (а.с.7).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про відсутність компетенції у Свалявської міської ради Закарпатської області щодо організації розгляду земельного спору та проведення перевірки щодо відбору родючого грунту з земельної ділянки, то колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із пунктами 1, 3 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на:

- публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

- публічно-правові спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, в тому числі делегованих повноважень.

Компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов'язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов'язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Під компетенційними спорами розуміються спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень.

Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб'єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір.

Завдання суду у компетенційних спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства, розв'язати законодавчі колізії, а також, усунути наслідки дублювання повноважень.

При цьому, позивачем у компетенційних спорах є суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень, відповідач, своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або у випадку, коли прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Таким чином, спори, визначені пунктом 3 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть виникати внаслідок різного тлумачення суб'єктами владних повноважень законодавства щодо їхньої компетенції на вирішення певних питань у сфері управління. Також спори з приводу компетенції виникають у разі виявлення привласнення повноважень іншого суб'єкта владних повноважень або перевищення власних повноважень.

Пунктом 6 частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може містити вимогу про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що адміністративний позов, відповідно до приписів пункту 6 частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, може містити вимогу про встановлення компетенції, однак, така вимога може мати місце лише у спорі між близькими за функціями суб'єктами владних повноважень, що виник з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Крім того, завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав позивача.

Частинами 3, 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені вимоги, які може містити адміністративний позов: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Частиною 4 цієї статті визначено, що позовна заява може містити, крім визначених частиною третьою цієї статті, інші вимоги на захист прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 в частині встановлення відсутності компетенції Свалявської міської ради на вчинення вказаних вище дій, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та незаконними дій Свалявської міської ради Закарпатської області та землевпорядника Свалявської міської ради ОСОБА_1 щодо організації розгляду 22.05.2015 року комісією Свалявської міської ради земельного спору та проведенню перевірки позивача щодо відбору ним родючого грунту з земельної ділянки в АДРЕСА_1, то колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують, крім передбачених в Основному Законі України, й інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до частини 1 статті 2, частини 1 статті 3 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на моменти виникнення спірних правовідносин) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно частин 1, 3 статті 158 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до підпункту «й» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України та статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить вирішення земельних спорів.

Аналіз положень вищезазначених статей дає колегії суддів підстави для висновку, що питання стосовно встановлення факту законності зняття грунтового покриву з земельної ділянки не входить до компетенції органів місцевого самоврядування.

З матеріалів справи слідує, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 на дії суміжного землевласника ОСОБА_2 щодо зняття шару грунту з її земельної ділянки, комісія Свалявської міської ради провела обстеження земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2.

Оскільки до повноважень Свалявської міської ради та створеної нею комісії з розгляду земельних спорів не відноситься встановлення факту законності зняття грунтового покриву з земельної ділянки, Свалявська міська рада, розглянувши звернення ОСОБА_3, звернулась до Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області з метою проведення перевірки.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З матеріалів справи слідує, що позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, стверджує про відсутність у відповідачів компетенції розглядати спірне питання та приймати рішення.

Колегія суддів вважає, що такі посилання можуть прийматися до уваги лише у разі, коли вони призвели до порушення прав особи.

Оскільки у цій справі йдеться не про земельний спір, а про оскарження дій відповідачів по розгляду скарги ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого права є помилковим.

При цьому колегія суддів зазначає, що незважаючи на помилкове трактування міською радою скарги ОСОБА_3 як скарги, поданої в порядку Закону України «Про звернення громадян», розгляд такої скарги та обстеження земельної ділянки позивача, на думку колегії суддів, не призвело до порушення прав позивача.

В процесі апеляційного розгляду встановлено, що жодний документ за наслідками обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 не складався, жодне рішення не приймалося, а сама скарга була направлена для вирішення по суті за належністю до Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області для перевірки доводів скаржника.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про відсутність порушення відповідачами прав позивача, а тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятого судом першої інстанції рішення.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2015 року у адміністративній справі № 306/1599/15-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

Д.М. Старунський