Справа № 815/877/16
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/877/16

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

секретар - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання неправомірними дій щодо надання неповної інформації, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом про визнання неправомірними дій щодо надання неповної інформації у відповіді на запит про судимість (несудимість); зобов'язання виключити із бази даних управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУНП в Одеській області інформацію щодо притягнення до кримінальної відповідальності позивача прокуратурою Одеської області по кримінальній справі №08 за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України; зобов'язання надати повну інформації на запит щодо наявності (відсутності) за ним судимостей.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що у грудні 2015 року він звернувся до Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в Одеській області із запитом про надання довідки щодо відсутності або наявності за ним непогашеної судимості. Проте на зазначений запит позивач отримав довідку №287-15122015/51210, в якій також зазначено про його притягнення до кримінальної відповідальності у 2002 році та про відсутність відомостей про наслідки розгляду кримінальної справи судом. Позивач вказував, що станом на дату звернення та отримання довідки №287-15122015/51210 він судимий не був, отже відповідач мав надати йому довідку про відсутність або наявність судимостей на бланку встановленого зразку та не вказувати обставини притягнення позивача до кримінальної відповідальності.

Отже, отримавши інформацію, яку не запитував та не отримавши інформації, необхідної для реалізації своїх прав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Визнано неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо зазначення у довідці 287-15122015/51210 серії ЕДО №1732004 відомостей, які не запитувались, а саме: «за автоматизованою базою даних у 2002 році ОСОБА_1 притягувався до кримінальної відповідальності прокуратурою Одеської області за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. 23.03.2002 року кримінальна справа була направлена до суду. Довідка про наслідки розгляду кримінальної справи судом до УІЗ ГУНП в Одеській області не надходила».

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Одеській області виключити із бази даних управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУНП в Одеській області інформацію щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до кримінальної відповідальності прокуратурою Одеської області по кримінальній справі №08 за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Одеській області надати ОСОБА_1 повну та точну інформацію на його запит щодо наявності (відсутності) за ним судимостей.

Не погоджуючись з даною постановою суду Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що у грудні 2015 року позивач звернувся до Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в Одеській області із запитом про надання довідки щодо відсутності або наявності за ним непогашеної судимості.

На вказаний запит Управлінням інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в Одеській області позивачу було надано довідку №287-15122015/51210, згідно якої за обліками МВС громадянин України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 15.12.2015 року не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. За автоматизованою базою даних у 2002 році притягувався до кримінальної відповідальності прокуратурою Одеської області за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. 23.03.2002 року кримінальна справа була направлена до суду. Довідка про наслідки розгляду кримінальної справи судом до УІЗ ГУНП в Одеській області не надходила. Довідка надана для оформлення на роботу.

Проте, позивач вважав, що оскільки станом на дату звернення та отримання довідки №287-15122015/51210 він судимий не був, відповідач мав надати йому довідку про відсутність або наявність судимостей на бланку встановленого зразку та не вказувати обставини його притягнення до кримінальної відповідальності.

До того ж в судовому засіданні суду першої інстанції позивач повідомив, що до кримінальної відповідальності він не притягувався, а про те, що в автоматизованій базі даних Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в Одеській міститься інформація стосовно того, що у 2002 році ОСОБА_1 притягувався до кримінальної відповідальності за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України дізнався у 2006 році, коли отримував паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Позивач зі змістом отриманої довідки не погоджується, вказуючи на те, що станом на дату звернення та отримання довідки він судимий не був, отже у відповідача, як розпорядника інформації, був обов'язок та передбачені законом підстави для надання позивачу інформації щодо наявності або відсутності у нього судимості.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримав інформацію, яка не узгоджується з вищенаведеними нормами законодавства, оскільки вона не є інформацією про судимість та не стосується суті запиту.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України «Про інформацію», Закону України «Про доступ до публічної інформації»

За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію», кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

За правилами ч. 5 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» при цьому, відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Згідно пп. 9.9 п. 9 Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 823/188 від 23.08.2002 року, інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 КК України. Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов'язковою реєстрацією.

За змістом ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України. Особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості. Особи, які були реабілітовані, визнаються такими, що не мають судимості.

В ході судового розгляду було досліджено зміст довідки №287-15122015/51210, виданої позивачу на його запит про відсутність чи наявність за ним судимостей.

Так, вказана довідка, окрім відомостей щодо відсутності за позивачем станом на 15.12.2015 року не знятої чи не погашеної судимості, містить також інформацію про притягнення позивача у 2002 році до кримінальної відповідальності за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, про те, що 23.03.2002 року кримінальна справа була направлена до суду та відсутність інформації про наслідки розгляду кримінальної справи судом.

Відповідачем при складанні довідки включено до неї усю наявну інформацію, що є об'єктом оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку щодо позивача, як особи, яка обвинувачувалась у вчиненні злочинів.

Водночас положеннями Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України не передбачено внесення до довідок про судимість (несудимість) всієї інформації, що є об'єктом оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку щодо особи, у тому числі, інформації щодо притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності.

На підставі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Враховуючи гарантії ст. 62 Конституції України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до довідки про відсутність (наявність) судимості може включатися виключно інформація щодо судимостей особи, що підтверджені відповідними судовими рішеннями, які набули законної сили, з урахуванням вимог статей 5 (зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі), 89 (строки погашення судимості), 108 (погашення та зняття судимості) КК України.

За змістом п. 6 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Отже, у відповідача, як розпорядника інформації, був обов'язок та передбачені законом підстави для надання ОСОБА_1 довідки саме про наявність або відсутність за ним судимостей, оскільки Інструкцію №823/188 не передбачено внесення до довідок про судимість (несудимість) всієї інформації, що є об'єктом оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку щодо особи. Інші закони України або нормативно-правові акти вказане питання не регулюють.

Таким чином, позивач отримав інформацію, яка не узгоджується з вищенаведеними нормами законодавства, оскільки вона не є інформацією про судимість та не стосується суті запиту, у зв'язку із чим оскаржені дії з надання цієї інформації є протиправними.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача виключити із бази даних управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУНП в Одеській області інформацію щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності прокуратурою Одеської області по кримінальній справі №08 за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, варто зазначити таке.

Згідно алфавітної картки (форма-1), складеної слідчим прокуратури Комінтернівського району, 07.02.2002 року стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, порушено кримінальну справу №08 за ч. 2 ст. 364 КК України; 28.03.2002 року останньому пред'явлено обвинувачення із взяттям під арешт; 23.03.2002 року справу направлено в суд.

Відповідно до статистичної картки (форма-2), 28.03.2002 року прокуратурою Одеської області кримінальну справу №08 направлено до суду.

Зазначена інформація також зазначена в картці про рух кримінальної справи (форма-3), статистичній картці на злочин, за вчинення якого особі пред'явлено обвинувачення (форма-4).

При цьому в ході судового розгляду встановлено, що у вказаних документах зазначено дату народження ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2, тоді як за паспортом громадянина України ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В ході судового розгляду справи позивач повідомив, що до кримінальної відповідальності він не притягувався, а про те, що в автоматизованій базі даних Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в Одеській міститься інформація стосовно того, що у 2002 році ОСОБА_1 притягувався до кримінальної відповідальності за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України дізнався у 2006 році, коли отримував паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Позивач також повідомив про те, що він не був заарештований у 2002 році, як то зазначено в алфавітній картці (форма-1).

На підставі відповіді прокуратури Одеської області від 03 листопада 2015 року №15/1-3282-14 на звернення ОСОБА_1 щодо надання до УІАЗ ГУМВС України в Одеській області відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності, позивачу повідомлено, що за інформацією прокуратури Комінтернівського району Одеської області, перевіркою облікових книг прокуратури, перевірки списків осіб, стосовно яких кримінальні справи направлені до суду, по яким були виставлені статистичні форми, відомості щодо знаходження в провадженні слідчого прокуратури району кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відсутні.

09 лютого 2016 року позивачу Комінтернівським районним судом Одеської області видана довідка №80/16 про те, що згідно алфавітних покажчиків з 2002 по 2010 рр. та КП «Д-3» з 2011 р. по 08.02.2016 р. кримінальна справа стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Комінтернівського районного суду Одеської області не надходила і не розглядалась.

05 квітня 2016 року Комінтернівською місцевою прокуратурою позивачу надано відповідь №16-96/2137вих.16, згідно якої на час надання відповіді в архіві Комінтернівської місцевої прокуратури кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 не має. Відповідно до інформації, яка надійшла з Комінтернівського районного суду Одеської області, кримінальна справа 1-178/2003 (№08) за обвинуваченням ОСОБА_2 05.08.2003 року надіслана до Суворовського районного суду за підсудністю.

З довідки Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 квітня 2016 року №5/5016, виданої ОСОБА_1 вбачається, що згідно алфавітних покажчиків з 2002 року та КП «Д-3» з 2011 року по 05.04.2016 року кримінальна справа стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Комінтернівського районного суду Одеської області не надходила і не розглядалась. Вироки відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 2002 року по 05.04.2016 року в Комінтернівському районному суді Одеської області відсутні.

Таким чином, на час розгляду даної справи відсутні відомості, які б свідчили про наявність вироку по кримінальній справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, порушеній за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

За змістом п. 2.1 Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, об'єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені, розшукуються, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, а також громадяни України, що вчинили злочини за її межами і відомості про яких надійшли офіційними каналами згідно з міжнародними договорами у сфері обміну інформацією, які набрали чинності в установленому порядку.

Облік здійснюється шляхом ведення алфавітних оперативно-довідкових картотек (далі - ОДК) і дактилоскопічних картотек (далі - ДК), у тому числі з використанням автоматизованих банків даних та автоматизованих дактилоскопічних інформаційних систем.

За правилами п. 2.3 Інструкції, в УОІ-ВОІ регіональному (місцевому) обліку підлягають: засуджені особи або особи яким пред'явлено звинувачення, незалежно від складу злочину чи обраного запобіжного заходу.

Згідно п. 3.1 Інструкції передбачені підстави для поставлення на облік осіб, які засуджені або притягаються до кримінальної відповідальності, оголошені в розшук, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом: а) постанова про притягнення як обвинувачуваного; б) вирок суду; в) санкціоновані прокурором протоколи, складені відповідно до статті 426 КПК України; г) постанова про заведення оперативно-розшукової справи; ґ) постанова про затримання особи, яка підозрюється в занятті бродяжництвом.

Відповідно до пп. 10.1, 10.2 Інструкції, в оперативно-довідкових картотеках (банках даних) ДІТ при МВС і територіальних УОІ-ВОІ облікові документи зберігаються незалежно від погашення або зняття судимості. В оперативно-довідкових картотеках облікові документи зберігаються постійно: а) на засуджених за злочини проти основ національної безпеки України, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку; б) на засуджених до довічного позбавлення волі (у тому числі тих, хто раніше був засуджений до смертної кари); в) на осіб, померлих у місцях позбавлення волі та під час слідства; г) на осіб, що стали жертвами політичних репресій.

В ході судового розгляду встановлено, що з моменту порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 (07.02.2002 року) минуло понад 14 років, а згідно довідки Комінтернівського районного суду Одеської області вироки відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 2002 року по 05.04.2016 року в суді відсутні.

Водночас, Інструкцією про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України не визначений термін зберігання інформації щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності з направленням справи до суду при відсутності інформації про наслідки розгляду кримінальної справи судом.

Розділом 11 Інструкції визначені підстави вилучення облікових документів. Так, з оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються, зокрема, облікові документи, що підлягають вилученню у зв'язку із закінченням строку їх зберігання відповідно до п.10 Інструкції.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», кожна особа має право вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону.

Відповідно до пункту 71 рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З другого боку, потреба виправити колишню «помилку» не повинна позначитися на новому праві, набутому особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Рисовський проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Таким чином, з огляду на те, що Інструкцією про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, встановлений перелік термінів для зберігання інформації в оперативно-довідкових картотеках (банках даних) ДІТ при МВС і територіальних УОІ-ВОІ, однак інформація щодо позивача такому зберіганню не підлягає, очевидним є висновок про необхідність зобов'язання відповідача виключити із бази даних управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУНП в Одеській області інформацію щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до кримінальної відповідальності прокуратурою Одеської області по кримінальній справі №08 за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Отже, на підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушене відповідачем право позивача на отримання достовірної, точної та повної інформації, що стосується його особисто, на знищення інформації про себе, використання та зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону, підлягає відновленню шляхом визнання неправомірними дій відповідача щодо зазначення у довідці №287-15122015/51210 відомостей, які не запитувались позивачем щодо притягнення у 2002 році до кримінальної відповідальності прокуратурою Одеської області за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України; виключення з бази даних управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУНП в Одеській області інформації щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності прокуратурою Одеської області по кримінальній справі №08 за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України; зобов'язання надати запитувану інформацію щодо наявності (відсутності) за позивачем судимостей.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 8, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року у справі № 815/877/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 26 вересня 2016 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин