Справа № 826/6746/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6746/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника Приватної виробничо-комерційної фірми «Проксин» - Юхименка Сергія Микилайовича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватної виробничо-комерційної фірми «Проксин» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року, Приватна виробничо-комерційна фірма «Проксин» (надалі - позивач, ПВКФ «Проксин») звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.03.2015р. № 2.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на безпідставність та не обґрунтованість висновків податкового органу щодо завищення позивачем у перевіряє мий період податкового кредиту з податку на додану вартість та безтоварності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Ніфрит монтажгрупп», ТОВ «Видар транс Україна», ТОВ «Прімадін Лідер», ТОВ «Ортфін Ліга», ТОВ «Воян», ТОВ «Астег», ТОВ «Анонсер торг» та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватної виробничо-комерційної фірми «Проксин» з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Ніфрит монтажгрупп» за період з 01.08.2014р. по 31.08.2014р., з ТОВ «Видар транс Україна», ТОВ «Прімадін Лідер» та ТОВ «Ортфін Ліга» за період з 01.09.2014р. по 30.09.2014р., з ТОВ «Воян», ТОВ «Астег», ТОВ «Анонсер торг» та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна» за період з 01.10.2014р. по 31.10.2014р., за результатами якої складено акт від 03.03.15р. № 123/26-57-22-02-10, яким зафіксовані виявлені під час перевірки порушення позивачем норм податкового законодавства України, а саме: п. 44.1 ст. 44, ст. 188, п.198.2, 198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ із змінами та доповненнями (далі - ПКУ), п.1,2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в результаті чого підприємством занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 1 248 512,00грн., в тому числі : за серпень 2014р.на суму 316 716,00грн., за вересень 2014року на суму 310 978,00грн. та за жовтень 2014року на суму 620 818,00грн.

Як вбачається із змісту акту перевірки, підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугувало встановлення перевіркою відсутності настання реальних наслідків за правочинами укладеним позивачем з ТОВ «Ніфрит монтажгрупп», ТОВ «Видар транс Україна», ТОВ «Прімадін Лідер», ТОВ «Ортфін Ліга», ТОВ «Воян», ТОВ «Астег», ТОВ «Анонсер торг» та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна».

Зокрема проведеною перевіркою встановлено, що відповідно до отриманої податкової інформації вказані товариства не знаходяться за юридичною адресою, а також встановлено відсутність у зазначених суб'єктів господарювання необхідних для здійснення господарської діяльності засобів. Крім того в обґрунтування відсутності настання реальних наслідків за правочином укладеним з позивачем податковий орган посилається на пояснення осіб що значаться керівниками ТОВ «Ніфрит монтажгрупп», ТОВ «Видар транс Україна», ТОВ «Прімадін Лідер», ТОВ «Ортфін Ліга», ТОВ «Воян», ТОВ «Астег», ТОВ «Анонсер торг» та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна», де останні зазначають про свою непричетність до діяльності вказаних товариств.

На підставі акта перевірки від 03.03.15р. № 123/26-57-22-02-10, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 30.03.2015р. № 2, яким позивачу визначено грошове зобов'язання податку на додану вартість в розмірі 1 248 512,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 624 256,00 грн.

Позивач не погоджується із вказаними податковим повідомленням-рішенням, а тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі-Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Кодексу, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, визначено у ст.198 Кодексу.

Згідно пп. «а» п.198.1 ст.198 Кодексу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п.198.2. ст.198 Кодексу).

Відповідно до п.198.3. ст.198 Кодексу, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6. ст.198 Кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.201.10. ст. 201 Кодексу, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч.1 ст.9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій. Відповідно, оформлені належним чином податкові накладні, розрахункові, платіжні та інші первинні документи є документами, які є підставою для нарахування платником податків податкового кредиту підприємства та віднесення ним до складу витрат підприємства витрат, понесених в результаті придбання товарів (робіт, послуг).

В той же час, згідно з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 року за № 742/11/13-11, «будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції також передбачена нормами Кодексу.

Крім того, суд звертає увагу на позицію Вищого адміністративного суду України, викладену в оглядовому листі від 06.07.2009 року за № 982/13/13-09, в якому зазначено, що правильність формування платником податків валових витрат та податкового кредиту вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних послуг. За відсутності ж останнього, відсутні підстави для зменшення бази оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість за рахунок валових витрат та податкового кредиту.

В інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 року також зазначено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Таким чином, поставка товарів, виконання робіт та надання послуг для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість має бути фактично здійснена і підтверджена належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання/реалізації товарів (робіт, послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу доходів/витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкових зобов'язань та податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених документів або сплати грошових коштів.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як зазначалось вище, позивачем заперечуються висновки податкового органу лише в частині визнання безпідставним формування у перевіряємий період податкового кредиту та валових витрат за рахунок взаємовідносин з ТОВ «Ніфрит монтажгрупп», ТОВ «Видар транс Україна», ТОВ «Прімадін Лідер», ТОВ «Ортфін Ліга», ТОВ «Воян», ТОВ «Астег», ТОВ «Анонсер торг» та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна», оскільки такі мали реальний характер.

Дослідивши надані сторонами докази встановлено, що між позивачем та ТОВ «Прімадін» укладено договір купівлі-продажу ; 01/09-14 від 01.09.2014р. відповідно до умов якого ТОВ «Прімадін» зобов'язувалось за усним та/або письмовим замовленням передати у власність позивачу товар. Фактичні кількість та асортимент товару що поставляється зазначається у видаткових накладних.

Відповідно до п. 3 Договору оплата вартості товару здійснюється на протязі 30 календарних днів з моменту його отримання.

В підтвердження виконання сторонами умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії податкових накладних № 18 від 17.09.2014р. на загальну суму 17 196,26грн. в тому числі ПДВ на суму 2 866,04грн., № 10 від 08.09.2014р. на загальну суму 14 007,42грн. в ому числі ПДВ на суму 2 334,57грн., № 39 від 24.09.2014р. на суму 71 143,94грн. в тому числі ПДВ на суму 11 857,32грн., копії рахунків на оплату № 24-09/2014/1 від 24.09.2014р. на суму 71 143,94грн. в тому числі ПДВ на суму 11 857,32грн., № 166 від 17.09.2014р. на загальну суму 17 196,26грн. в тому числі ПДВ на суму 2 866,04грн., № 158 від 08.09.2014р. . на загальну суму 14 007,42грн. в ому числі ПДВ на суму 2 334,57грн., копії видаткових накладних : № 182 від 24.09.2014р. на суму 71 143,94грн. в тому числі ПДВ на суму 11 857,32грн., № 161 від 17.09.2014р. на загальну суму 17 196,26грн. в тому числі ПДВ на суму 2 866,04грн., № 153 від 08.09.2014р. . на загальну суму 14 007,42грн. в ому числі ПДВ на суму 2 334,57грн., а також копію платіжного доручення № 474 від 28.10.2014р. відповідно до змісту якого, позивачем сплачено на користь ТОВ «Прімадін» 102 347,59грн.

Разом з тим, як із змісту договору так і з наданої позивачем документації не можливо встановити ким та за чиї кошти здійснювалась поставка такого товару, за якою адресою товар доставлявся.

Крім того відсутні докази отримання позивачем товару від ТОВ «Прімадін», а видаткові накладні від імені позивача підписано особою не уповноваженою на вчинення таких дій, про що свідчить відсутність у видаткових накладних даних щодо наявності довіреності на гр.. ОСОБА_3 , яка безпосередньо значиться у видаткових накладних.

Також слід зауважити, що договір купівлі-продажу, від імені ТОВ «Прімадін» підписано директором - ОСОБА_4, тоді як інша надана позивачем документації підписана від імені вказаного товариства підписана гр.. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак жодних доказів, що такі особи уповноважено на складання документації від імені ТОВ «Прімадін» надано не було.

Встановлено, що між позивачем та ТОВ «Видар транс Україна» укладено договір купівлі-продажу №01-09/2014 від 01.09.2014р., відповідно до умов якого ТОВ «Видар транс Україна» зобов'язувалось поставити позивачу товар за усним та/або письмовим замовленням.

Фактичні кількість та асортимент товару що поставляється зазначається у видаткових накладних та рахунках фактури.

Відповідно до п. 3,4 Договору оплата вартості товару здійснюється на протязі 30 календарних днів з моменту його отримання, у цей же термін позивач вправі пред'явити претензії до якості та кількості поставленого товару.

В підтвердження виконання сторонами умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії рахунків фактури, видаткових накладних, податкових накладених та платіжних доручень.

Разом з тим, як із змісту договору так і з наданої позивачем документації не можливо встановити ким та за чиї кошти здійснювалась поставка такого товару та за якою адресою товар доставлявся.

Також відсутні докази отримання позивачем товару від ТОВ «Видар транс Україна», відсутні докази обліку такого товару на складах позивача, а видаткові накладні від імені позивача підписано невідомою особою, про що свідчить відсутність у видаткових накладних даних, щодо особи отримувача товару та наявності довіреності на таку особу.

Крім того, між позивачем та ТОВ «Ніфрит Монтаж Груп» укладено договорі на виконання робіт № 04-08/14-1 від 04.08.2014р., відповідно до умов якого ПВКФ «Проксин» зобов'язувалось виконати будівельно-монтажні роботи, на об'єкті, що узгоджується додатково.

Відповідно до умов вказаного договору на позивача крім оплати виконаних робіт покладено обов'язок із забезпечення сприяння виконання робіт замовником, забезпечення вільного доступу підрядника до об'єкту, а також призначення постійного представника для здійснення контролю за виконанням робіт (п. 3 Договору).

Також, умовами договору передбачено, що підрядник приступає до виконання робіт після погодження сторонами договору об'єму робіт та об'єктів на яких такі роботи слід виконати.

В підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії платіжних доручень, рахунків фактури, актів здачі приймання послуг та податкових накладних.

Разом з тим, із аналізу наданої позивачем документації не можливо встановити на яких саме об'єктах здійснювались роботи, не надано погодження обсягів робіт та об'єктів на яких слід проводити такі роботи, також умовами договору не передбачено на кого із сторін покладено обов'язок із забезпечення матеріалів для виконання робіт, позивачем також не надано кошториси, передбачені умовами договору.

Крім того позивачем не надано доказів призначення особи відповідальної за здійсненням нагляду за виконанням робіт.

Між позивачем та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна» укладено договір № 01/10-2014 від 01.10.2014р. відповідно до умов якого ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна» зобов'язувалось передати позивачу у власність товар, фактична кількість якого та асортимент визначається рахунками фактури та видатковими накладними.

Відповідно до п. 3 Договору оплата вартості товару здійснюється на протязі 30 календарних днів з моменту його отримання.

В підтвердження виконання сторонами умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії рахунків-фактури, видаткових накладних, податкових накладних та платіжних доручень, однак із змісту договору так і з наданої позивачем документації не можливо встановити ким та за чиї кошти здійснювалась поставка такого товару та за якою адресою товар доставлявся.

Відсутні докази отримання позивачем товару від ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна», відсутні докази обліку такого товару на складах позивача, а видаткові накладні від імені позивача підписано невідомою особою, про що свідчить відсутність у видаткових накладних даних, щодо особи отримувача товару та наявності довіреності на таку особу.

Між позивачем та ТОВ «Анонсер торг» укладено договір № 1010/14 від 10.10.2014р. відповідно до умов якого ТОВ «Анонсер торг» зобов'язувалось передати позивачу у власність товар, фактична кількість якого та асортимент визначається рахунками фактури та видатковими накладними.

Відповідно до п. 3 Договору оплата вартості товару здійснюється на протязі 30 календарних днів з моменту його отримання.

В підтвердження виконання сторонами умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії рахунків-фактури, видаткових накладних, податкових накладних та платіжних доручень,

Разом з тим, як із змісту договору так і з наданої позивачем документації не можливо встановити ким та за чиї кошти здійснювалась поставка такого товару та за якою адресою товар доставлявся. Відсутні докази отримання позивачем товару від ТОВ «Анонсер торг», відсутні докази обліку такого товару на складах позивача, а видаткові накладні від імені позивача підписано невідомою особою, про що свідчить відсутність у видаткових накладних даних, щодо особи отримувача товару та наявності довіреності на таку особу.

Між позивачем та ТОВ «Астег» укладено Договір № 01/10-2014-05 від 15.10.2014р. відповідно до умов якого ТОВ «Астег» зобов'язувалось провести роботи передбачені даним договором у строк до 31.12.2014р. Факт виконання будівельно-монтажних робіт підтверджується актами виконаних робіт, що підписуються сторонами.

Відповідно до п. 2 Договору ТОВ «Астег» зобов'язувалось виконати роботи передбачені даним договором, а також забезпечити охорону місця виконання робіт. Замовник зі своє сторони зобов'язаний прийняти виконані роботи та сплатити їх вартість.

Крім того замовник має право призначити та уповноважити особу відповідальну за ведення нагляду за здійсненням робіт.

Пунктом 4 Договору встановлено, що вартість робіт визначається за кожний об'єкт окремо, про що складається кошторис та рахунок фактури.

В підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії платіжних доручень, рахунків фактури, актів здачі приймання послуг та податкових накладних.

Разом з тим, із аналізу наданої позивачем документації не можливо встановити на яких саме об'єктах здійснювались роботи ТОВ «Астег», види робіт не передбачено умовами договору, також умовами договору не передбачено на кого із сторін покладено обов'язок із забезпечення матеріалів для виконання робіт, позивачем також не надано кошториси, передбачені умовами договору.

Крім того позивачем не надано доказів призначення особи відповідальної за здійсненням нагляду за виконанням ТОВ «Астег» робіт, а також доказів забезпечення ТОВ «Астег» охорони місць проведення робіт.

Надана позивачем документація не дає змоги встановити настання реальності наслідків за договором укладеним позивачем з ТОВ «Астег», а має лише формальний характер.

Між позивачем та ТОВ «Воян» укладено договір поставки № 252 від 01.10.2014р., відповідно до умов якого ТОВ «Воян» зобов'язувалось поставити позивачу товар, в асортименті та за ціною вказаною у рахунках фактури.

Пунктом 4 Договору передбачено, що товар отримується позивачем на підставі рахунків фактури та податкових накладних шляхом само вивозу, або шляхом постачання товару транспортними службами покупця, при цьому витрати на транспортування товару виконуються за рахунок покупця або постачальника за домовленістю.

Відповідно до п. 5 Договору оплата вартості товару здійснюється по 100% передоплаті, за фактом отримання товару або із відстроченням платежу, при цьому умови оплати визначаються постачальником.

В підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано копії платіжних доручень, видаткових накладних , рахунків фактури та податкових накладних, однак із наданої позивачем документації не можливо встановити, яким чином постачальником визначено порядок оплати, а також спосіб доставки та на кого покладено витрати із здійснення такого.

Також позивачем не надано доказів отримання товару від ТОВ «Воян», облік такого на складі позивача та його транспортування безпосередньо від постачальника.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи та надані позивачем докази, встановити настання реальних наслідків за правочином укладеним позивачем з ТОВ «Воян» не являється можливим, надана позивачем документація носить формальний характер та відображає лише рух коштів.

Між позивачем та ТОВ «Ортфін Ліга» укладено договорі купівлі-продажу № 01/09-2014 від 01.09.2014р., відповідно до умов якого ТОВ «Ортфін Ліга» зобов'язувалось передати позивачу у власність товар, фактична кількість якого та асортимент визначається рахунками фактури та видатковими накладними.

Відповідно до п. 3 Договору оплата вартості товару здійснюється на протязі 30 календарних днів з моменту його отримання.

В підтвердження виконання сторонами умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії рахунків-фактури, видаткових накладних, податкових накладних та платіжних доручень, однак із змісту договору так і з наданої позивачем документації не можливо встановити ким та за чиї кошти здійснювалась поставка такого товару та за якою адресою товар доставлявся.

Відсутні докази отримання позивачем товару від ТОВ «Ортфін Ліга», відсутні докази обліку такого товару на складах позивача, а видаткові накладні від імені позивача підписано невідомою особою, про що свідчить відсутність у видаткових накладних даних, щодо особи отримувача товару та наявності довіреності на таку особу.

Підсумовуючи надану позивачем документацію, в підтвердження реальності правочинів укладених з ТОВ «Ніфрит монтажгрупп», ТОВ «Видар транс Україна», ТОВ «Прімадін Лідер», ТОВ «Ортфін Ліга», ТОВ «Воян», ТОВ «Астег», ТОВ «Анонсер торг» та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна» слід зазначити наступне, що договори укладені позивачем із зазначеними суб'єктами господарювання є однотипними, не містять чіткого визначення істотних умов договору, таких як вартість, предмет договору, строки та спосіб виконання умов договору. Надана позивачем документація не дає змоги встановити реальність настання наслідків за такими правочинами, не відображає спосіб та умови виконання договорів, а в деяких видках не містить обов'язкових реквізитів.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачем в супереч вимогам податкового законодавства не підтверджено реальність настання наслідків за правочинами укладеними з ТОВ «Ніфрит монтажгрупп», ТОВ «Видар транс Україна», ТОВ «Прімадін Лідер», ТОВ «Ортфін Ліга», ТОВ «Воян», ТОВ «Астег», ТОВ «Анонсер торг» та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна», а тому позовні вимогу задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Приватної виробничо-комерційної фірми «Проксин» - Юхименка Сергія Микилайовича - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 22 вересня 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.