Справа № 2а-11612/10/1370
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року Справа № 876/2922/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Сапіги В.П., Яворського І.О.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у Личаківському районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку,-

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у Галицькому районі м. Львова звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 42980,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 здійснив першу державну реєстрацію автомобілів марки Citroen Jampy (2003 року випуску, об'єм двигуна 1868 см куб., ставка податку за 100 см куб. 700,00 грн), Ford Tranzit (2001 року випуску, об'єм двигуна 2402 см куб., ставка податку за 100 см куб. 700,00 грн), Renault Trafic (2002 року випуску, об'єм двигуна 1870 см куб., ставка податку за 100 см куб. 700,00 грн). Відповідно до Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» відповідач повинен був сплатити податок з власників транспортних засобів всього в сумі 42980,00 грн. Доказів про зарахування вказаного податку до державного бюджету відповідачем не надано, що є підставою для його стягнення податковим органом у примусовому порядку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року в позові відмовлено. Суд виходив із того, що на думку податкового органу позивачем не сплачено вказаний податок за три автомобілі так як відсутні докази такої сплати. Разом з тим, законодавством передбачено, що реєстрація не проводиться у разі відсутності сплати вказаного податку. Матеріали, які стали підставою для реєстрації транспортного засобу знищені. Крім того, зясовано, що мається кримінальна справа відносно службових осіб ВРЕР УДАІ ГУМВС у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем, перевищенням службових повноважень, підробленням документів і використання невстановленими особами підроблених документів. Доведено, що реєстрація транспортних засобів проведена без відома відповідача.

Крім того, для звернення до суду про стягнення податків з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, зазначене податкове зобовязання повинно набути ознак податкового боргу, що не вбачається з матеріалів справи.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона позивача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та задоволити позовні вимоги.

Покликання маються на те, що з листа Львівського ВРЕР Державтоінспекції при ГУ МВСУ у Львівській області вбачається, що на відповідача зареєстровано три транспортних засоби. Однак, відсутні дані про сплату податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Наведені аргументи в судовому рішенні суперечать законодавству так як за реєстрацію транспортного засобу слід сплатити зазначений податок.

Не погодившись з апеляційною скаргою, відповідач скерував до суду свої заперечення, де зазначено, що тільки з позову дізнався про реєстрацію на його імя транспортних засобів, які не купляв та не реєстрував. Звернувшись в правоохоронні органи, де зясовано наявність кримінальної справи відносно посадових осіб ВРЕР УДАІ ГУМВСУ у Львівській області. Відтак, транспортний засіб зареєстровано проти його волі.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що відповідно до статті 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні, згідно з чинним законодавством, власні транспортні засоби, які відповідно до вимог статті 2 цього Закону, є об'єктами оподаткування.

Згідно статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому проводиться технічний огляд.

Статтею 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» визначено, що перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно частини 6 статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Відповідно до частини 5 статті 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Статтею 7 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» передбачено, що у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Згідно із абз. 13 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

З аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку, що державна реєстрація транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів не може бути здійснена, оскільки безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу на те, що здійснюючи державну реєстрацію транспортних засобів, органи ДАІ МВС наділені повноваженнями щодо перевірки сплати мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством. При цьому, наявність документів про внесення зазначених платежів є обовязковою умовою реєстрації таких транспортних засобів в органах ДАІ. Відтак, у разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи ДАІ відмовляють у реєстрації транспортних засобів, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації, відповідно до п. 8 Правил ввезення транспортних засобів на територію України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 1994 року №341, скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля особа, що придбала за кордоном та ввезла в Україну цей транспортний засіб, чи інша особа, яка набула право власності на нього в подальшому.

Зазначена вище правова позиція суду апеляційної інстанції в досліджуваних правовідносинах не суперечить практиці Верховного Суду України, що викладена в постанові від 22.10.2013 року (справа № 21-104а13), яка є обовязковою для застосування.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року по справі № 2а-11612/10/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді В.П. Сапіга

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 23.09.2016 року