Справа № 804/15531/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач, з урахуванням уточнень, просить:
- визнати протиправними дії Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області з приводу нарахування їй зобов'язання з орендної плати за землю в розмірі більшому ніж визначено договором оренди;
- визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішння № 5839-15 від 27.06.2014 року видане Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області в якому визначена загальна сума зобов'язання по орендній платі за землю у розмірі 133 166,91 грн.;
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що оскільки між нею та Дніпропетровською міською радою припинено договірні відносини щодо оренди землі, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив. Надав письмові заперечення у яких проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 27.06.2014 року та від 7.12.2014 року діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.
Частиною 6 ст. 128 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання не з'явився, ухвалою суду від 20.04.2016 р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.12.2007 року між Дніпропетровською міською радою (орендодавцем) та ОСОБА_2 (орендарем) було укладене договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування строком на 15 років земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,4865 га.
Пунктом 2.1 договору визначено, що площа частки, за яку справляється орендна плата, становить 48% або 0,2335 га.
14.03.2008 року між Дніпропетровською міською радою (орендодавцем) та ОСОБА_2 (орендарем) було укладено додатковий договір до договору оренди землі від 28.12.2007 року, яким було внесено зміни в частині розміру орендної плати.
Так, відповідно до п. 4.1 договору, річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у грошовій формі (гривнях) з урахуванням п. 2.1 цього договору, у розмірі мінімальної ставки орендної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», незалежно від мети використання, згідно з чинним законодавством.
Судом встановлено, що 18.12.2013 року між ОСОБА_2 (дарувальником) та ОСОБА_3 (обдаровуваним) укладено договір дарування будівлі клубу, відповідно до якого дарувальник безоплатно передав у власність, а обдарований прийняв у дар будівлю АДРЕСА_1.
За цим договором обдаровуваний також приймає зобов'язання, борги, щодо утримання зазначеного майна.
Також, судом встановлено, що 17.11.2014 року на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 03.09.2014 року № 236/55, між ОСОБА_2 та Дніпропетровською міською радою укладено договір про розірвання договору оренди земельної ділянки.
Повернення земельної ділянки було здійснено відповідно до акту приймання-передачі, підписаного сторонами 17.11.2014 року.
Крім того, судом встановлено, що 27.06.2014 року Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № 5839-15, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 133 166,91 грн., а також зазначено граничний строк сплати - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Копія корінця податкового повідомлення-рішення № 5839-15 від 27.06.2014р., яка міститься в матеріалах справи, містить підпис особи яка отримала вказане податкове повідомлення-рішення.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлює Податковий Кодекс України.
Відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Підпунктом 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, в якій би формі не справлялась плата за землю (чи то у вигляді земельного податку, чи то у вигляді орендної плати), вона у відповідності до положень Податкового кодексу України, залишається загальнодержавним податком.
Згідно із п. 6.1, 6.2 ст. 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу; збором (платою, внеском) є обов'язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.
Справляння всіх обов'язкових платежів відбувається на підставі норм Податкового кодексу України, а решта норм права, зокрема, цивільно-правові, земельні норми тощо, можуть застосовуватись лише в частині, що не суперечить нормам податкового законодавства.
В свою чергу, норми ст. 288 Податкового кодексу України містять вичерпні правила визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності
Так, за загальним правилом п. 288.1 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Водночас, спеціальний припис п. 288.5 Податкового кодексу України встановлює, що розмір орендної плати встановлюється договором, але річна сума платежу не може бути меншою, зокрема, трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом (пп. 288.5.1 цього пункту).
Диспозиція розглядуваної норми чітко розрізняє розмір орендної плати (яка визначається договором) та річну суму платежу (яка, в свою чергу, не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру).
З наведеної норми випливає, що незалежно від установленого договором розміру орендної плати сума річного платежу не повинна бути меншою від певної суми.
Отже, не залежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати, Податковий кодекс України вимагає аби річний платіж був не менше трикратного розміру земельного податку.
Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у своєму рішенні від 02.12.2014 року у справі № 21-274а14.
А згідно ч.1 ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Крім того, суд звертає увагу, що згідно із ст. 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Відповідно до абз. 1 п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. Відповідно до п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Під час розгляду справи судом встановлено, що розрахунок орендної плати за землю ОСОБА_2 здійснено з урахуванням базової вартості одного квадратного метра у м. Дніпропетровську, яка на 2008 рік становила 244,01 грн., показників нормативно-грошової оцінки земельних ділянок по місту та коефіцієнтів індексації за 2008-2010 роки, а саме: БВ*ЗК*СЛК*КФВ*S*48, де БВ - базова вартість одного квадратного метра; ЗК - зональний коефіцієнт; СЛК - сукупний локальний коефіцієнт; КФВ - коефіцієнт функціонального використання; S - загальна площа; 48% - частка площі (згідно з договором оренди), за яку справляється оренда.
Таким чином, сума нарахованої позивачу орендної плати за землю на 2014 рік дорівнює 133 166,91 грн.
Проте як вбачається з матеріалів справи, договір оренди земельної ділянки від 28.12.2007 року, укладений між Дніпропетровською міською радою та позивачем було розірвано 17.11.2014 року, тоді як податкове повідомлення-рішення, яким позивачу визначено орендну плату за землю на 2014 рік було прийнято Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області 27.06.2014 року, тобто до розірвання договору оренди землі.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач повинен сплатити суму орендної плати за період з 01.01.2014р. по листопад 2014р., що становить 122 069,67 грн.(133 166,91 грн./12 місяців Х 11 місяців), з чим погодився відповідач згідно заперечень від 26.04.2016р., відповідно оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 27.06.2014 року № 5839-15, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 133 166,91 грн. підлягає скасуванню в частині суми на нарахування за один місяць в сумі 11 097, 24 грн.
Крім того, суд зазначає, що згідно зі п. 111.2 ст. 111 Податкового кодексу України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується фінансова відповідальність, фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних санкцій.
Пунктом 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошових зобов'язань та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафів:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу.
Зазначена норма є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов'язання.
Отже, не залежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.
При цьому ч.1 ст.72 КАС України передбачено, що обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній , цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішння № 5839-15 від 27.06.2014 року Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області в частині суми 11 097, 24 грн. (одинадцять тисяч, дев'яносто сім гривен, двадцять чотири копійки).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова