Справа № 812/1118/15
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 вересня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1118/15

Луганський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Борзаниці С.В.,

судді - Смішлива Т.В., Шембелян В.С.,

при секретарі судового засідання - Лященку А.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у ненаданні відповіді на його заяву від 12 березня 2015 року.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 13 березня 2015 року він направив до відповідача рекомендоване поштове відправлення із заявою від 12.03.2015 року про скасування Наказу начальника Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області від 11 квітня 2007 року за № 01-01-05/19 «Про затвердження Положення про відділ державної виконавчої служби Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області» як такого, який не пройшов державну реєстрацію в органах Міністерства юстиції України.

Позивач зазначив, що відповідно до результатів пошуку в реєстрі даних ДП поштового зв'язку «Укрпошта» вищевказане поштове рекомендоване відправлення від 12 березня 2015 року вручене відповідачу 19 березня 2015 року.

Станом на 29 квітня 2015 року жодної інформації на адресу проживання позивача, щодо виконання надісланої заяви не надходило та не направлялось.

30 квітня 2015 року позивачем було направлено скаргу від 29 квітня 2015 року на адресу відповідача.

03 червня 2015 року на адресу проживання позивача простою кореспонденцією зі штемпелем УКРПОШТА м. Києва - 1, датоване 28 травня 2015 року, надійшла відповідь Міністерства юстиції України від 22 квітня 2015 року №С-5244/14.

На підставі вищезазначеного, позивач вважає, що відповідачем порушені норми Закону України «Про звернення громадян» та норми Конституції України, що привело до порушення його конституційних прав і свобод.

У судове засідання позивач не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. На адресу суду надав клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутністю, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в своїх запереченнях зазначив, що позивач дійсно 12 березня 2015 року звернувся до Міністерства юстиції України із заявою щодо скасування наказу Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області від 11 квітня 2007 року №01-01-05/19 «Про затвердження Положення про відділ державної виконавчої служби Новоайдарського районного управління юстиції».

30 квітня 2015 позивачем було направлено скаргу, датовану 29 квітня 2015 року на адресу відповідача - Міністерства юстиції України.

Також зазначив, що сам позивач вказує, що 03 червня 2015 року він отримав відповідь від Міністерства юстиції України, датовану 22 квітня 2015 року за № С-5244/14.

В зв'язку з чим вважає, що виходячи з позовних вимог позивача є незрозумілими вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України, яка полягає у ненаданні відповіді на заяву від 12 березня 2015 року, яку, як сам вказує позивач, він отримав від Міністерства юстиції України, яка датована 22 квітня 2015 року за № С-5244/14 (а.с.61-62).

У судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. На адресу суду надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутність.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати за відсутності позивача та представника відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів

Дослідивши і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 6 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що 12 березня 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до голови Міністерства юстиції України із заявою, в якій просив здійснити перевірку додержання Міністерством юстиції України законодавства про державну реєстрацію нормативно - правових актів щодо подання Наказу начальника Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області від 11 квітня 2007 року за № 01-01-05/19 на державну реєстрацію в органах Міністерства юстиції України. Скасувати Наказ начальника Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області від 11 квітня 2007 року №01-01-05/19 «Про затвердження Положення про відділ державної виконавчої служби Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області», як такий, що є недійсним з моменту прийняття оскільки підлягав державній реєстрації і не зареєстрований у Міністерстві юстиції України (а.с.122-123).

Відповідно до листа Міністерства юстиції України, який датований 22 квітня 2015 року за № С-5244/14, зазначено, що відповідно до пунктів (пункту 3, пункту 5 та пункту 6) Положення про державну реєстрацію нормативно - правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 (зі змінами) - районні, районні у місті Києві, міськрайонні (у разі утворення) управління юстиції не належать до кола органів, акти яких відповідно до законодавства про державну реєстрацію нормативно - правових актів підлягають державній реєстрації. Положенням передбачено, що на державну реєстрацію не подаються акти, зокрема, спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм.

Відповідно до вищевказаного листа відповідач вважає, що наказ Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області від 11 квітня 2007 року № 01-01-05/19 не підлягає державній реєстрації (а.с.120).

Предметом даного позову є визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягала у ненаданні відповіді позивачу на його заяву від 12 березня 2015 року.

Надаючи оцінку оскаржуваній бездіяльності відповідача, суд виходив із наступного.

Згідно із ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються Закон України "Про звернення громадян".

Так, частиною 1 статті 1 цього Закону передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

В силу положень ч. 1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Так, із змісту заявлених позовних вимог та обставин, якими ОСОБА_1 їх обґрунтовує, слідує, що предметом оскарження за даним адміністративним позовом є бездіяльність Міністерства юстиції України, яка полягає саме у ненаданні відповіді на заяву від 12.03.2015 року щодо перевірки додержання Міністерством юстиції України законодавства про державну реєстрацію нормативно - правових актів щодо подання Наказу начальника Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області від 11 квітня 2007 року за № 01-01-05/19 на державну реєстрацію в органах Міністерства юстиції України

Таким чином, надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи доводи позивача, якими він обґрунтовує неправомірну бездіяльність відповідача, суд враховує, що бездіяльність - це пасивна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним тих дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього обов'язків (завдань) згідно із чинним законодавством.

При цьому розгляд звернення особи та надання за його результатами відповіді передбачає здійснення активної форми поведінки суб'єкта владних повноважень.

В даному ж випадку із матеріалів справи вбачається, що 12 березня 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до голови Міністерства юстиції України із заявою, в якій просив здійснити перевірку додержання Міністерством юстиції України законодавства про державну реєстрацію нормативно - правових актів, щодо подання Наказу начальника Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області від 11 квітня 2007 року за № 01-01-05/19 на державну реєстрацію в органах Міністерства юстиції України та скасувати Наказ начальника Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області від 11 квітня 2007 року №01-01-05/19 «Про затвердження Положення про відділ державної виконавчої служби Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області», як такий, що є недійсним з моменту прийняття, оскільки підлягав державній реєстрації і не зареєстрований у Міністерстві юстиції України (а.с.122-123).

30 квітня 2015 року позивач на адресу Міністерства юстиції України направив скаргу від 29.04.2015 року, в якій просив надати відповідь про результати розгляду вищевказаної заяви від 12 березня 2015 року (а.с.131), яка отримана відповідачем 07 травня 2015 року (а.с.129).

Заступником Міністра - керівник апарату листом за № С-5244/14 від 22 квітня 2015 року надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 12 березня 2015 року, в якій зазначено, що наказ Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області від 11 квітня 2007 року № 01-01-05/19 не підлягає державній реєстрації (а.с.120-121), яка датована простою поштою на адресу позивача 27 травня 2015 року (а.с.118-119).

Так, з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що лист із вищевказаною заявою надійшов на адресу Міністерства юстиції України 19 березня 2015 року (а.с.14), а лист на відповідь вищевказаної заяви позивача від 12 березня 2015 року направлена на його адресу лише 27 травня 2015 року, тобто у термін більше одного місяця від дня надходження, а саме: більш як 2 місяці .

Будь-яких спростувань на доводи позивача щодо направлення відповіді у передбачені законодавством строки відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що бездіяльність Міністерства юстиції України щодо ненадання своєчасної відповіді на звернення позивача - ОСОБА_1 із заявою від 12 березня 2015 року є протиправною та такою, що порушує норми положень ч. 1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян".

Оскільки при розгляді справи було встановлено, що позивач отримав відповідь на свою заяву від 12.03.2015, хоча і з порушенням встановлених строків, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Виходячи з цього, сплачений позивачам судовий збір у розмірі 73,08 грн. підлягає частковій компенсації за користь бюджетних асигнувань відповідача - Міністерства юстиції України в розмірі 36,54 грн.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, яка полягала у ненаданні своєчасної відповіді на заяву ОСОБА_1 від 12 березня 2015 року про скасування Наказу начальника Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області від 11 квітня 2007 року за № 01-01-05/19 «Про затвердження Положення про відділ державної виконавчої служби Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області» як такого, який не пройшов державну реєстрацію в органах Міністерства юстиції України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень 54 копійки).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 27 вересня 2016 року.

Головуючий суддя С.В. Борзаниця
Суддя Суддя Т.В. Смішлива В.С. Шембелян