Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року м. Київ К/9991/21919/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька Донецької області ДПС

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18.01.2012

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.03.2012

у справі № 2а/0570/21647/2011 Донецького окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазис" (далі - ТОВ "Оазис")

до Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька (далі - ДПІ)

про визнання протиправним та недійсним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18.01.2012, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.03.2012, позов ТОВ "Оазис" задоволено: визнано протиправним та недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ від 23.09.2011 № 001391503, яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання зі збору за спеціальне використання води на 2967,30 грн.

У касаційній скарзі ДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що податкове повідомлення-рішення, з приводу правомірності якого виник спір, ДПІ прийняла на підставі акта від № 21020/15-311-1/02/31071930 про результати камеральної перевірки задекларованих ТОВ "Оазис" даних щодо збору за спеціальне використання води за І півріччя 2011 року, в ході якої виявлено, зокрема, порушення товариством підпункту 325.6.2 пункту 325.6 статті 325 Податкового кодексу України (далі - ПК), що полягало у застосуванні ТОВ "Оазис" меншої ставки збору, ніж це передбачено законом, з урахуванням виду діяльності товариства: ТОВ "Оазис" при обчисленні грошового зобов'язання було застосовано ставку збору 51,26 грн. за 100 куб. метрів замість ставки збору за спеціальне використання води, яка входить виключно до складу напоїв, - 29,86 грн. за 1 куб. метр підземної води.

Пунктом 323.1 статті 323 ПК встановлено, що платниками збору за спеціальне водокористування є водокористувачі - суб'єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи (крім бюджетних установ), постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду, отриману шляхом забору води з водних об'єктів (первинні водокористувачі) та/або від первинних або інших водокористувачів (вторинні водокористувачі), та використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва.

Згідно з пунктом 324.1 об'єктом оподаткування збором є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі, з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання.

Статтею 325 ПК встановлені ставки збору за спеціальне використання залежно від джерел видобутку та напрямків використання видобутої води.

Відповідно до пункту 325.6 цієї статті ставки збору за спеціальне використання води, яка входить виключно до складу напоїв, становлять: 25,60 гривні за 1 куб. метр поверхневої води (підпункт 325.6.1); 29,86 гривні за 1 куб. метр підземної води (підпункт 325.6.2).

У судовому процесі встановлено, що основним видом діяльності позивача згідно класифікації видів економічної діяльності (КВЕД) є виробництво мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв.

Згідно з договором від 01.01.2010 № 12 позивачу для промислового розливу в ПЕТ тару ТОВ "Яковлевська" поставляється артезіанська вода, водопостачання якої, в свою чергу, здійснюється останнім із свердловини № 311-МТ, 60/АЗО//Кальмі на підставі спеціального дозволу на спецкористування водою № УКР-ДОН-4063 від 30.12.2009.

Відповідно до висновків державної санітарно-епідеміологичної інспекції від 01.11.2006 № 05.03.02-04/52436 та від 29.09.2011 № 05.03.02-04/96060 позивач розливає воду питну негазовану "Чистая родниковая" згідно ТУ У 15.9--001-2002, код за ДКПП 15.98.11 Державного класифікатору продукції та послуг ДК 016-97 від 01.01.1999.

Суди попередніх інстанцій, встановивши на підставі наданої Державним підприємством "Донецький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" інформації, що, враховуючи класифікатор продукції та послуг (ДК 016-97), вода питна негазована за кодом ДКПП 15.98.11 не являється напоєм, зробили обґрунтований висновок, що ТОВ "Оазис" правомірно застосувало ставку збору при обчисленні збору за спеціальне використання води у І кварталі 2011 року.

Висновок судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставне збільшення позивачу суми грошового зобов'язання згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, відповідає встановленим обставинам у справі та правильному застосуванню норм матеріального права.

Доводи ДПІ, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька Донецької області ДПС залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18.01.2012 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.03.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев