Справа № 381/3204/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Чернишова Є.Ю. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Справа № 381/3204/16-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - відповідач) про:

- визнання неправомірною відмови відповідача від 06.07.2016 р. № 178/Б-01 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді-голови суду у відставці ОСОБА_2;

- зобов'язання відповідача, відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», провести з 01.05.2016 р. позивачу перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання як судді-голови суду у відставці в розмірі 90% грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді-голови Фастівського міськрайонного суду Київської області, яке згідно з довідкою ТУ ДСА у Київській області від 19.07.2016 р. № 224 з 01.05.2016 р. становить 26100,00 грн., без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, а також його виплату з урахуванням фактично виплаченої за період з 01.05.2016 р. суми щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є суддею у відставці, до виходу у відставку займав посаду судді-голови Фастівського міськрайонного суду Київської області, перебуває на обліку Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - Фастівське ОУПФУ Київської області) та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке було йому призначено у розмірі 90% від грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді.

22.06.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру заробітної плати судді-голови Фастівського міськрайонного суду Київської області, відповідно до довідки ТУ ДСА України в Київській області від 10.06.2016 р. № 192.

06.07.2016 р. відповідач листом № 178/Б-01 повідомив позивача про відмову в задоволенні його вимог, посилаючись на п. 5 розділу ІІІ Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ та зазначаючи, що з 01.06.2015 р. щомісячне довічне грошове утримання, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не призначається, а призначене не перераховується.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колгеія встановила, що задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у зв'язку зі збільшенням щомісячного довічного грошового утримання судді, працюючого на аналогічній посаді.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Пунктом 8 частини 4 статті 48 Закону № 2453-VI передбачено, що незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Згідно зі ст. 138 ч. 3 Закону № 2453-VІ у редакції, чинній на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону № 2453-VІ в редакції від 28.03.2015 р. щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

У ч. 3 ст. 141 Закону № 2453-VІ в редакції від 01.04.2015 р. було визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р № 4-рп/2016 (далі - рішення КСУ) положення ч. 3 ст. 141 Закону № 2453-VІ в редакції від 01.04.2015 р. (тобто в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII) було визнано неконституційною та зазначено, що застосуванню підлягає ч. 3 ст. 141 141 Закону № 2453-VІ в редакції від 28.03.2015 р. (тобто в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. № 192-VIII).

Крім того, у п. 5 зазначеного рішення КСУ передбачено, що воно має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

У рішеннях Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005, від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 КСУ наголосив на тому, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Таким чином, з наведених правових норм та рішень КСУ вбачається, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці законодавцем визначено у відсотковому співвідношенні до грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а тому у разі зміни (у напрямі збільшення) вказаної винагороди, у судді, який вийшов у відставку, з'являється право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, в той час як у пенсійного органу - обов'язок здійснити відповідний перерахунок.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.03.2015 р. у справі № 21-584а14, висновок якого, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів звертає увагу на те, що як було правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.05.2016 р. розмір щомісячного грошового утримання судді, працюючого на посаді, яку займав позивач, до виходу на пенсію, збільшився, у зв'язку з чим йому було видано довідку ТУ ДСА у Київській області від 19.07.2016 р. № 224, і саме такі обставини стали підставою для його звернення до відповідача із заявою про перерахунок отримуваного ним щомісячного довічного грошового утримання на підставі вказаної довідки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач має право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у зв'язку зі збільшенням розміру щомісячного грошового утримання судді, працюючого на посаді, з якої він вийшов на пенсію, а отже, дії відповідача щодо відмови у здійсненні такого перерахунку є протиправними.

Доводи апелянта про те, що з 01.06.2015 р. на підставі пункту 5 розділу ІІІ Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не призначається, а призначене не перераховується, колегія суддів вважає не обґрунтованими, безпідставним і такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, по-перше, вказане законодавча норма не стосується раніше призначених соціальних виплат, а по-друге, відповідно до п. 4 Рішення КСУ від 08.06.2016 р № 4-рп/2016 вона у вказаній частині взагалі визнана неконституційною і такою, що не підлягає застосуванню.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а отже, апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не надав суду належних і допустимих, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів та не переконав судову колегію у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову та вважає, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2016 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення, а постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 28.09.2016 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.