Справа № 816/994/16
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 р.Справа № 816/994/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2016р. по справі № 816/994/16

за позовом ОСОБА_1

до Оржицького районного суду Полтавської області третя особа Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

01 липня 2016 року, позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Оржицького районного суду Полтавської області, третя особа: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області в якому просив суд про:

- визнання бездіяльності Оржицького районного суду Полтавської області щодо не реєстрації заяви ОСОБА_1 про відвід від 30 травня 2016 року в автоматизованій системі документообігу суду та щодо не внесення відомостей, передбачених частиною 2 статті 35 КПК України, що містяться в заяві про відвід від 30 травня 2016 року до автоматизованої системи документообігу суду протиправними,

- зобов'язання Оржицький районний суд Полтавської області зареєструвати заяву ОСОБА_1 про відвід від 30 травня 2016 року в автоматизованій системі документообігу суду,

- зобов'язання Оржицький районний суд Полтавської області внести відомості, передбачені частиною 2 статті 35 КПК України, за заявою ОСОБА_1 від 30 травня 2016 року про відвід до автоматизованої системи документообігу суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Оржицького районного суду Полтавської області, третя особа: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - закрито.

Не погодившись з ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2016р. по справі № 816/994/16, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також посилається на порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Полтавській області подано заперечення на апеляційну скаргу в якому, третя особа, просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2016р. про закриття провадження по справі № 816/994/16, адже вважає, що доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду, викладених у судовому рішенні.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність Оржицького районного суду Полтавської області щодо не реєстрації заяви ОСОБА_1 про відвід від 30.05.2016р. в автоматизованій системі документообігу суду та щодо не внесення відомостей, передбачених ч. 2 ст. 35 КПК України, що містяться в заяві про відвід від 30.05.2016р. до автоматизованої системи документообігу суду.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно абз. 11 п.4.2 Рішення Конституційного суду України від 23.05.2001р. №6-рп/2001, відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України.

Слід звернути увагу на те, що у постанові Верховного Суду України від 24.04.2012р. №21-989во10 зазначено, що законність процесуальних актів, дій чи бездіяльності, вчинених при здійсненні процесуальних повноважень, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання здійснити контроль за процесуальною діяльністю поза межами відповідного процесуального регулювання є протиправним втручанням у діяльність особи, наділеної в установленому порядку процесуальними правами, та є посяганням на її процесуальну незалежність. Процесуальні рішення, дії чи бездіяльність осіб, які їх вчиняють, перевіряються за нормами того процесу, в межах якого вони вчиняються.

Згідно з ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, відповідно до наведених норм публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Колегія суддів звертає увагу, що з матеріалів адміністративного позову та апеляційної скарги вбачається, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність суду та зобов'язати останнього вчинити дії, пов'язані з розглядом справи.

Однак, дії суду (судді) щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.

У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності. Але ж в даному випадку, спірні правовідносини перебувають за межами такої управлінської діяльності, а перебувають в площинні здійснення правосуддя у процесуальній формі кримінального судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги не пов'язані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, оскільки оскаржена позивачем бездіяльність є процесуальною дією суду при здійсненні правосуддя. В даному випадку відсутня обов'язкова ознака, яка визначає юрисдикцію адміністративного суду, це наявність публічно-правового спору, відповідач в даному випадку перебувають за межами цих відносин.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, зокрема якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, позовні вимоги, заявлені в даному адміністративному позові, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано закрив провадження по справі.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції від 11.08.2016р. р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2016р. по справі № 816/994/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Старостін В.В.
Судді Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 26.09.2016 р.