Справа № 809/677/16
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2016 р. Справа № 809/677/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кишинського М.І.

за участю секретаря судового засідання: Дмитрашко О.М.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3,

до відповідача: Надвірнянської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Івано-Франківській області ,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.12.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Надвірнянської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.12.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем винесено протиправне податкове повідомлення-рішення, яким визначено суму грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в загальному розмірі 1046009,53 грн. Висновками акта перевірки, на підставі яких винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення встановлено порушення: п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.164.2.17 «д» п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України, а саме не задекларовано нараховані доходи у вигляду «додаткового блага» в сумі 548080,76 та за 2014 рік в сумі 4377104,10 грн., в результаті чого занижено податкове зобовязання по податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 92944,33 грн., за 2014 рік в сумі 743864,10 грн. Проте податковим органом не встановлено, що вищевказані не задекларовані суми не можуть бути віднесені до доходу, так як позивачем повністю погашено кредитну заборгованість за тілами кредитів та процентами, а фактично банк списав штрафні санкції, комісію та інші платежі. Враховуючи, що визначальною ознакою доходу платника податку, як обєкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній форму, прощені банком штрафні санкції, комісії та інші платежі в розмірі 548080,76 грн. та 4377104,10 грн нарахованої протягом певного часу дії договорів, не є доходом, отриманим як додаткове благо, а тому винесене податкове повідомлення-рішення слід скасувати.

Представник позивача вимоги викладені в адміністративному позові підтримав, також долучив до матеріалів справи додаткові пояснення в якому пояснив, що майже вся сума списаної заборгованості банком є штрафні санкції і пеня.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав наведених в письмовому запереченні. Зокрема вказав, що податкове законодавство не ставить в залежність обовязок сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманого доходу із необхідністю встановлення елементів суми боргу, які були анульовані. Позивачем не заперечувався факт анулювання боргу банком та визнається дана обставина. Оскільки позивач не відобразив у податкових деклараціях за 2013 та 2014 рік у графі «інші доходи» суми анульованих кредитів, винесене податкове повідомлення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Розглянувши адміністративний позов, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 18.06.1998 зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку у Надвірнянській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС в Івано-Франківській області.

Відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманих доходів від ПАТ «Дельта банк» за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, за висновками якої складений акт від 08.12.2015 року №385/17/НОМЕР_1 (а.с.59-61).

Перевіркою встановлено порушення п.п.162.1.1. п. 162.1. ст.162, п.п. 164.2.17 "д" п. 164.2 ст.164, п. 167,1 ст.167 п. 177.11 ст.177, Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за 2013 рік платником не задекларовано нараховані доходи у вигляді «додаткового блага» в сумі 548 080,76 грн. та за 2014 рік в сумі - 4 377 104,10 грн., в результаті занижено податкове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі-92 944,33 грн., за 2014 рік в сумі -743 864,10 грн.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 31.12.2015, яким збільшено суму грошового зобовязання позивачу з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1046010,53 грн, в тому числі 836808,43 грн. за основним платежем та 209202,10 грн штрафних (фінансових) санкцій (а.с.8).

Позивач скористався правом адміністративного оскарження винесеного податкового повідомлення-рішення, проте 29.02.2016 №2174/П/99-99-10-01-03-14 Державною фіскальною службою України відмовлено в задоволення повторної скарги (а.с.62-63).

Не погоджуючись із рішенням контролюючого органу позивач звернувся в суд з метою захисту свого порушеного права.

Статтею 36 Податкового кодексу України визначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 Податкового кодексу України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

У відповідності до підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий -боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Відповідно до пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов'язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію.

Відповідно до п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Суд зазначає, в другому кварталі 2013 року, позивач повинна була відобразити отриманий дохід у вигляді «додаткового блага» в сумі 548 080,76 грн. та в четвертому кварталі 2014 року в сумі 4 377 104,10 грн. від ПАТ«Дельта Банк».

Дана обставина, зокрема, підтверджується наданими відповідями ПАТ ««Дельта Банк» на запити контролюючого органу від 05.06.2014 №1524/10/09-09-17-02-21 та від 28.07.2015 № 2442/10/09-09-17-117/407, а саме: від 24.06.2014 №2/01-17/748, від 17.08.2015 №7011 (а.с.65,68) про те, що позивачем в другому кварталі 2013 року отримано дохід у вигляді «додаткового блага» в сумі 548 080,76 грн. та в четвертому кварталі 2014 року в - сумі 4 377 104,10 грн.

Так, ПАТ «Дельта Банк» в другому кварталі 2013 року анулював позивачу частину кредитної заборгованості в розмірі 548 080,76 грн. шляхом підписання Додаткового договору №1 від 04.04.2013 року до Договору про надання споживчого кредиту № 000 від 29.09.2006 року (а.с.28). Зокрема пунктом 6 додатково договору передбачено, підписанням цього договору позичальник стверджує, що він повідомлений про те, що згідно пп «д» п 164.2.17 Податкового кодексу України зобовязаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яка складає прощену кредитором суму боргу за договором в розмірі 548080,76 грн., відобразити у своїй річній податковій декларації (на звороті а.с.28).

В четвертому кварталі 2014 року анульовано частину кредитної заборгованості у розмірі 4 377 104,10 грн., при цьому між банком та позивачем було укладено додатковий договір №1 від 10.12.2014 року до Договору про надання споживчого кредиту № 000 від 29.09.2006 року (а.с.43-44). Зокрема пунктом 8 вищевказаного договору передбачено, що підписанням цього договору позичальник стверджує, що він повідомлений про те, що згідно пп «д» п 164.2.17 Податкового кодексу України зобовязаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яка складає прощену кредитором суму боргу за договором в розмірі 4377104,10 грн., відобразити у своїй річній податковій декларації (а.с.44).

Нараховані доходи за ознакою «126» дохід отриманий платником податку, як додаткове благо, в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) відображено ПАТ «Дельта Банк» за II квартал 2013року та IV квартал 2014 року.

Орім цього, судом встановлено, що позивачем 25.01.2014 року подано річну податкову декларацію за 2013 рік (вхідний номер НОМЕР_2), в якій відображено доходи від підприємницької діяльності у декларації 0,00 грн., у графі 01.07 «Інші доходи» зазначено суму 1000,0 грн. та 25.01.2015 року подано річну податкову декларацію за 2014 рік (вхідний номер НОМЕР_3), у якій не відображено будь-яких доходів. Таким чином, позивач свідомо не відобразила в деклараціях за 2013 та 2014 роки суми доходу, обрахованого внаслідок списання частини споживчого кредиту, а тому винесене податкове повідомлення-рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

До аналогічного висновку дійшов в ухвалі від 12.03.2015 року Вищий адміністративний суд України, у адміністративній справі №821/1465/14.

Також, як вбачається з позовної заяви Позивач не заперечує факту анулювання боргу банком та визнає дану обставину.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що відповідачем на підставі у межах та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України прийнято податкове повідомлення-рішення № від 31.12.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 1046010,53 гривень, у тому числі 836808,43 грн. за основним платежем та 209202,10 грн. штрафними санкціями, а тому в задоволення даного адміністративного позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 27.09.2016 року.