Справа № 809/456/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р. №809/456/16

12 год. 15 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішень та вимоги про сплату недоїмки,-

ВСТАНОВИВ:

05.05.2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Калуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі Калуська оДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення положень Податкового кодексу України, всупереч фактичним обставинам, необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску із суми донарахованого чистого оподатковуваного доходу, а відтак безпідставно збільшив оскаржуваними рішеннями суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та від продажу об'єктів нерухомого майна в розмірі 8 123,53 грн. та 2 187,5 грн. відповідно, єдиного внеску в сумі 6 299,21 грн., а також за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1 503,39 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві. Суду пояснив, що акт, складений за результатами проведеної податковим органом перевірки, не відповідає вимогам Податкового кодексу України, так як не містить фактів виявлених порушень, посилань на первинні або інші документи, які підтверджують порушення. Вказав, що викладені у висновку №3/1302/НОМЕР_1 від 15.04.2016 року обставини не відображені у акті, а тому до уваги братися не можуть, оскільки даний висновок складений податковим органом вже після оформлення акту. З огляду на зазначене вважає, що відповідачем оскаржувані рішення винесені неправомірно, а тому останні підлягають скасуванню. Просив позов задовольнити повністю.

Представники відповідача просили в задоволенні позову відмовити з мотивів, наведених в письмовому запереченні. Суду пояснили, що проведеною податковим органом перевіркою встановлено ряд допущених ФОП ОСОБА_4 порушень чинного податкового законодавства, зокрема невключення до доходу вартості проданого транспортного засобу КРАЗ 6510, безпідставне включення до складу витрат вартості наданих адвокатських та інформаційно-консультаційних послуг, вартості офісного крісла, пиломатеріалів обрізних хвойних порід та товарів, придбаних у ТОВ «Карпатська Кераміка», так як дані товари і послуги, на думку податкового органу, в господарській діяльності позивача використані не були. Водночас звернули увагу суду на те, що в результаті встановленого перевіркою заниження чистого оподаткованого доходу, на суму останнього нараховано єдиний внесок. Окрім того, до складу доходу не включено вартості проданих транспортних засобів на загальну суму 35 000 грн. Просили в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1) 01.04.2003 року зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: вул. Сірка, буд. 8А, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300.

Калуською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведено планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, за результатами якої складено акт №225/1302/НОМЕР_1 від 04.04.2016 року (а.с. 9-44).

За висновками вищенаведеного акта перевірки, відповідачем встановлено такі порушення:

- п.138.4, 138.1 ст.138, п. 177.1 п.177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України №2756-VI від 02.12.2010 року із змінами і доповненнями, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 занижено податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 6 498,82 грн.;

- п. 173.1 ст. 177, п. 167.2 статті 167 Податкового кодексу України № 2756-VI від 02.12.2010 року із змінами і доповненнями, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 занижено податок на доходи фізичних осіб від продажу обєктів рухомого майна в сумі 1 750,00 грн. за 2014 рік;

- ч. 4 ст. 4, ч.2 ч.5 ст. 7, ч. 6 ст. 8, ч. 3 ст. п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 8 липня 2010

року №2464-VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено розмір єдиного внеску із суми донарахованого чистого оподатковуваного доходу за 2014 - 2015 рр. в сумі 15 033,92 грн.;

- п. 177.10 ст.177 та п. 178.6 ст.178 розділу IV ПКУ, п.1 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1269 та Порядку ведення Книги обліку доходів та витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України 24.12.2010 року №1025, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 року №1425/18720 - ФОП ОСОБА_4 книги обліку доходів та витрат ф. 10 вів з порушеннями;

- пп.49.18.5, п.49.18. ст.49 ПКУ, а саме: до податкової декларації про майновий стані доходи за 2014 рік не подано додаток 2 «Розрахунок податкових зобов'язань з податку доходи фізичних осіб, отриманих від операцій з продажу (обміну) об'єктів нерухомого (рухомого) майна та/або від надання нерухомості в оренду (суборенду), житловий (піднайм) та/або в результаті прийняття у спадщину чи дарунок майна» (а.с. 42-43).

На підставі вищевказаного акту перевірки від 04.04.2016 року контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення № від 18.04.2016 року, котрим збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 8 123,53 грн. та за № від 18.04.2016 року, яким збільшено грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку інших ніж заробітна плата в сумі 2 187,50 грн. (а.с. 8, 46).

Крім того, відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.04.2016 №Ф-, згідно якої вимагається сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 21 333,13 грн. та рішення від 18.04.2016 року про застосування санкції за донарахування територіальним органам своєчасно ненарахованого єдиного внеску, яким визначено 1 503,39 грн. штрафних санкцій (а.с. 47-52).

Не погодившись із винесеними рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (надалі Кодекс) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 162.1 ст.162 Кодексу, платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюються статтею 177 Кодекс.

Так, згідно п.177.1 ст.177 Кодексу, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Кодексу об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Приписами п.177.4 ст.177 Кодексу передбачено, що до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу ("Податок на прибуток підприємств").

Згідно з п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Кодексу встановлено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Кодексу витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п.138.4 ст.138 Кодексу витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Системний аналіз вказаних норм свідчить, що розмір чистого оподатковуваного доходу фізичної особи-підприємця залежить від суми витрат, які мають бути документально підтверджені, пов'язані з провадженням господарської діяльності платника податків, а також відноситися до категорії витрат операційної діяльності згідно із розділом ІІІ Податкового кодексу України.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було придбано транспортний засіб КРАЗ 6510 н/з AT 2235 ВН, дата реєстрації 20.10.2012 року, який включений до складу валових витрат та реалізований 17.06.2014 року згідно довідки-рахунку №369369 вартістю 16 000,00 грн.

Таким чином, дохід отриманий від продажу автомобіля є доходом від здійснення підприємницької діяльності та оподатковується за ставкою 15 %. Однак, позивачем безпідставно не включив даний транспортний засіб до суми доходу, а тому податковим органом правомірно встановлено заниження загального оподаткованого доходу в сумі 16 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 2 666,67 грн.

Крім того, проведеною контролюючим органом перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до податкової декларації в графі „вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції", за період з 01.01.2014 року по 31.03.2015 року, встановлено завищення валових витрат в сумі 35 991,71 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 5 998,62 грн.

Так відповідно до акту перевірки до складу витрат позивач відніс надані йому адвокатські послуги на суму 500,00 грн., згідно акту виконаних робіт від 09.04.2014 року та інформаційно-консультаційні послуги на суму 15 208,00 грн., відповідно до акту №1 приймання-передачі від 11.04.2014 року. Однак, договора про надання даних послуг, письмові звіти про надані послуги (виконані роботи) зокрема, які саме послуги надавались, їх зміст та обсяг для перевірки представлено не було.

Також до складу витрат позивач відніс придбані ним, згідно накладної від 03.07.2014 року №ЯК-0000142 офісне крісло за ціною 1 360,00 грн., відповідно до накладної від 23.10.2014 року за №23-1 пиломатеріали обрізані хвойних порід на загальну суму 6 120,00 грн. та згідно видаткових накладних №№КМ-02/0157, КМ-02/0158 товари на загальну суму 9 399,66 грн.

Однак, позивачем при проведенні перевірки та в судовому засіданні не доведено факт використання вищевказаних послуг та товарів у господарській діяльності, оскільки останнім не надані документи, які б підтверджували peaльне виконання зазначених послуг, мету, сенс таких послуг та їх зв'язок із господарською діяльністю фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Суд не бере до уваги подані позивачем документи, що нібито підтверджують здійснення ним господарських операцій, оскільки дані документи не були надані податковому органу при проведенні перевірки, а тому у суду виникають сумніви щодо їх достовірності.

Згідно первинних документів та банківських виписок вищезгадані товари в подальшому не реалізовано, в залишку згідно інвентаризаційного опису не числяться, тому згідно п. 177.2 ст.177 ПКУ не можуть бути включені до складу валових витрат .

В результаті порушень п. 177.2 п. 177.4 ст.177 Кодексу, перевіркою повноти визначення оподатковуваного доходу (чистого доходу) за період з 01.01.2014 року по 31.03.2015 року правомірно встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на суму 43 325,42 грн.

З огляду на вищенаведене, податковим органом підставно оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням визначено основну суму податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в розмірі 6 498,82 грн. (43 325,42 х 15/100) та нараховано штрафні санкції, передбачені п.123.1 ст.123 ПКУ, в сумі 1 624,71 грн. (6 498,82 грн. х 25% = 1 624,71 грн.).

Крім того перевіркою достовірності відображених у додатку 2 до податкової декларації відомостей щодо здійснення платником податків - фізичною особою операцій з продажу (обміну) об'єктів нерухомого та/або рухомого майна; від надання майна в лізинг, оренду (суборенду), житловий найм (піднайм); у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна встановлено не включення доходу від продажу рухомого майна (вантажних автомобілів) на загальну суму 35000 грн.

В ході перевірки, відповідачем 23.03.2016 року було отримано інформацію від територіального сервісного центру 2642 регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області про реалізовані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 транспортні засоби, а саме: автомобілі марки MERCEDES-BENZ SPRINTER, н/з AT 2528 AO перереєстрований 03.06.2014 року вартістю 25 000,00 грн.; марки RENAULT FLUENCE 1.6, н/з AT 0490 ВВ перереєстрований 28.01.201 року, вартістю 78 500,00 грн.; марки КРАЗ 250, н/з AT 2235 ВН перереєстрований 15.07.2014 року; марки КРАЗ 250, н/з AT 5796 ВК перереєстрований 26.11.2014 року, вартістю 10 000,00 грн. (а.с. 75-76).

Оскільки, Цивільний кодекс України не встановлює такого суб'єкта права приватної власності як фізична особа - підприємець, дохід, отриманий фізичною особою - підприємцем від продажу власного рухомого майна, підлягає оподаткуванню за нормами, визначеними ст.173 ПКУ.

Пунктом 173.1 статті 173 ПКУ передбачено, що дохід платника податку від продажу (обміну) об'єкта рухомого майна протягом звітного періоду оподатковується за ставкою визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу. Дохід від продажу (обміну) об'єкта рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів та мопедів) визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче оціночної вартості цього об'єкта, визначеної згідно із законом.

Виходячи з норм п. 167.2 статті 167 ПКУ, плановою документальною перевіркою правомірно донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 1750 грн. (35000 х 5/100) та застосовано штрафні санкції, передбачені п.123.1 ст.123 ПКУ в розмірі 437,5 грн. (1 750 грн. х 25% = 437,5 грн.).

Таким чином, в результаті порушень п. 173.1 ст. 177, п. 167.2 статті 167 Кодексу, фізичною особою-підприємецем ОСОБА_4 занижено податок на доходи фізичних осіб від продажу об'єктів рухомого майна в сумі 1750,00 грн. за 2014 рік.

З приводу виявленого проведеною податковим органом перевіркою порушення в результаті якого занижено розмір єдиного внеску, судом встановлено наступне.

Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається Законом України від 08.07.2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (зі змінами та доповненнями) (надалі - Закон №2464-VІ).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VІ передбачено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до частини другої ст. 7 Закону №2464-VІ, для платників фізичних осіб підприємців єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Єдиний внесок нараховується на базу нарахування єдиного внеску незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати (частина п'ята ст. 7 Закону №2464-VІ).

Відповідно до частини шостої ст. 8 Закону №2464-VІ, єдиний внесок для платників фізичних осіб підприємців встановлюється у розмірі 34,7 відсотка від суми грошового забезпечення.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, по фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 встановлено порушення ст. 7, п. 5 ст. 9 та п. 8 ст. 9 Закону №2464-VІ, в результаті чого податковим органом донараховано єдиний внесок в сумі 15 033,92 грн. (43 325,42 х 34,7 %.).

Тому, в порушення вимог Закону №2464-VІ фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 безпідставно занижено розмір єдиного внеску із суми нарахованого чистого оподаткованого доходу на суму 15 033,92 грн.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.25 Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з ч.10 ст.25 Закону на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Частиною 4 вищевказаної статті встановлено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З огляду на зазначене податковим органом правомірно сформовано та надіслано оскаржувану вимогу від 18.04.2016 року про сплату платежу в загальній сумі 21 333,13, з яких 15 033,92 грн. недоїмки, 6 299,21 грн. пені (419 х (15 033,92 х 0,1%) = 6 229,21 грн.).

Одночасно суд приймає до уваги, що відповідно до п.3 ч.11 ст.25 Закону орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції в тому числі за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

З урахуванням викладеного податковим органом підставно прийнято рішення за № про застосування штрафних санкцій в сумі 1 503,39 грн. (15 033,92 грн 10% = 1 503,39 грн.).

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення винесені Калуською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Івано-Франківській області згідно вимог податкового законодавства та відповідають матеріалам проведеної перевірки.

Також, представником позивача не було спростовано протиправність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, вимоги про сплату недоїмки та рішення про застосування штрафних санкцій та не наведено жодних фактів, які б це підтверджували.

Частиною першою ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладені обставини справи, суд вважає, що рішення винесенні Калуською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Івано-Франківській області правомірно, згідно вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 26.09.2016 року.