Справа № 348/2045/15-а
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 р. Справа № 876/3154/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Ліщинського А.М., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Коцур В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.12.2015р. по справі № 348/2045/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій щодо відмови в обчислені пенсії із всієї заробітної плати, яку позивач отримував за період роботи з 01.07.2000 року по 31.12.2006 року із якої підприємствами здійснювалося відрахування страхових внесків в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу) для обчислення пенсій; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі здійснити перерахунок позивачу пенсії з 10.04.2009 року з врахуванням всієї заробітної плати, з якої ВАТ «Надвірнянський лісокомбінат», Державний вищий навчальний заклад «Національний лісотехнічний університет України», ВАТ «Плюсбанк», Коломийський політехнічний коледж, ТОВ «Компанія Промламінат», ТОВ «Укрплита», ТОВ «Свиспан Лімітет», ЗАТ «ЛК Інтерплит Надвірна», ТОВ «Сорбес Україна», ТОВ «Сорбес Едвайзорі Україна» та ОСОБА_1 як фізичною особою-підприємцем із застосуванням максимальної величини заробітної плати (доходу) для обчислення пенсій сплачені страхові внески за періоди роботи з 01.07.2000року по 31.12.2006рік включно, і яка вказана в його індивідуальних відомостях про застраховану особу за 2000рік в сумі 30840,00грн., за 2001рік в сумі 29234,19грн., за 2002рік в сумі 38645,01грн., за 2003рік в сумі 47385,01грн., за 2004рік в сумі 48208,36грн., за 2005рік в сумі 47460,74грн., за 2006р. в сумі 59260,77грн. та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.12.2015р. по справі № 348/2045/15-а позовні вимоги задоволено частково, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі щодо відмови в обчисленні ОСОБА_1 пенсії із всієї заробітної плати, яку він отримував за період роботи з 01.07.2000р. по 31.12.2006р. із якої підприємствами здійснювалось відрахування страхових внесків в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу) для обчислення пенсій; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії з 08.04.2015року з врахуванням всієї заробітної плати, з якої ВАТ «Надвірнянський лісокомбінат», Державний вищий навчальний заклад «Національний лісотехнічний університет України», ВАТ «Плюсбанк», Коломийський політехнічний коледж, ТОВ «Компанія Промламінат», ТОВ «Укрплита», ТОВ «Свиспан Лімітет», ЗАТ «ЛК Інтерплит Надвірна», ТОВ «Сорбес Україна», ТОВ «Сорбес Едвайзорі Україна» та ОСОБА_1 як фізичною особою-підприємцем із застосуванням максимальної величини заробітної плати (доходу) для обчислення пенсій сплачені страхові внески за періоди роботи з 01.07.2000року по 31.12.2006рік включно, і яка вказана в його індивідуальних відомостях про застраховану особу за 2000рік в сумі 30840,00грн., за 2001рік в сумі 29234,19грн., за 2002рік в сумі 38645,01грн., за 2003рік в сумі 47385,01грн., за 2004рік в сумі 48208,36грн., за 2005рік в сумі 47460,74грн., за 2006р. в сумі 59260,77грн. та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин. В решті вимог позову ОСОБА_1-відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, УПФ України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області оскаржило її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Сторони, згідно поданих заяв просили розгляд справи проводити без їхньої участі.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, 02липня 2009 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Одночасно з заявою надав пакет документів, необхідний для призначення пенсії.

На підставі наданих документів, УПФ України в Надвірнянському районі з 10.04.2009р. призначило позивачу пенсію при загальному стажі роботи 42 роки 4 місяці 14 днів.

Заробітну плату для призначення пенсії позивачу взято за періоди роботи з 01.07.2000 року по 2015 рік згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу за вищевказаний період.

З'ясовано також, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу УПФ України в Надвірнянському районі, при призначенні пенсії ОСОБА_1 взято для обчислення заробітну плату, яку він отримував на декількох підприємствах в один і той же час.

При цьому відповідач застосував обмеження максимальною величиною заробітної плати (доходу) для призначення пенсії до суми всіх заробітних плат, незважаючи на те, що кожним підприємством на яких позивач працював по сумісництву,було здійснено відрахування страхових внесків у ПФУ із його заробітної плати уже із врахуванням обмеження максимальної величини.

В зв'язку з наведеним, відповідачем не врахована ОСОБА_2 вся заробітна плата з якої здійснено відрахування страхових внесків із врахуванням обмеження максимальної величини.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 05.10.2015р. ОСОБА_2 подано заяву про усунення порушень з боку Управління Пенсійного фонду в Надвірнянському районі, зокрема, щоб здійснили йому обчислення пенсії, взявши до уваги всю заробітну плату за період роботи з липня 2000р. по 2006 рік включно, як це передбачено Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із застосуванням обмеження максимальної величини заробітної плати (доходу) до кожної заробітної плати зокрема.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що перерахунок пенсії з врахуванням всієї заробітної плати відповідач не зробив, та у своїй відповіді від 07.10.2015 року за №6334/03 посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 13.07.1998 року № 1064 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат субєктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів».

Згідно вказаної Постанови, встановлено максимальну величину фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу у розмірі 1000 гривень на місяць, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення Пенсійного фонду.

Однак, вказана постанова втратила чинність у зв'язку з набранням чинності Постановою КМУ від 07.03.2001р. №225, якою максимальну величину фактичних витрат на оплату праці найманих працівників встановлено в розмірі 1600,00грн, постановою КМУ від 11.04.2002р. №494 в розмірі 2200,00грн., а постановою КМУ від 26.04.2003р. №605 в розмірі 2660,00грн.

Разом з тим, дана постанова встановлює максимальну величину витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, з яких відповідно до законів справляються збори до соціальних фондів, тобто стосується суб'єктів господарювання.

Із матеріалів справи вбачається, що в період з 01.07.2000р. по 31.12.2006р. ОСОБА_1 одночасно працював за сумісництвом на декількох підприємствах, а саме: ВАТ «Надвірнянський лісокомбінат», Державному вищому навчальному закладі «Національний лісотехнічний університет України», ВАТ «Плюсбанк», Коломийському політехнічному коледжі, ТОВ «Компанія Промламінат», ТОВ «Укрплита», ТОВ «Свиспан Лімітет», ЗАТ «ЛК Інтерплит Надвірна», ТОВ «Сорбес Україна», ТОВ «Сорбес Едвайзорі Україна» та був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Згідно індивідуальних відомостей ОСОБА_2 про застраховану особу на даних підприємствах він по 31.12.2006рік одночасно отримував заробітні плати, розмір яких не перевищував встановленої законодавством максимальної величини. Кожне підприємство окремо здійснювало із його заробітної плати відрахування зборів до соціальних фондів в повному обсязі.

Однак, незважаючи на те, що кожне підприємство сплатило внески від заробітної плати в межах максимальної величини, при призначенні ОСОБА_1 пенсії, управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області повторно врахувало максимальну величину встановлену Постановою від 13.07.1998 року за № 1064 на час отримання позивачем заробітної плати від суми всіх заробітних плат, і не враховує інші заробітні плати, з яких сплачені внески до соціальних фондів, що суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що у заробіток для обчислення пенсій включаються всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески.

Також, абзацом першим ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що у заробіток для обчислення пенсій включаються всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески, крім виплат одноразового характеру, не обумовлених діючою системою оплати праці (компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога та інші), перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України».

Колегія суддів зазначає, що положення ст. 40 та 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначають, що до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (прийнятий 08.07.2010р.) - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки у період з 01.07.2000р. по 31.12.2006р. ОСОБА_1 працював за сумісництвом на декількох підприємствах, на яких одночасно отримував заробітну плату, розмір якої не перевищував встановленої максимальної величини, відповідно із усіх сум були нараховані та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), а тому їх неврахування УПФУ в Надвірнянському районі суперечить вимогам вищевказаного Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області щодо відмови в обчисленні пенсії ОСОБА_1 із всієї заробітної плати за період з 01.07.2000року по 31.12.2006 рік та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі здійснити перерахунок його пенсії з врахуванням всієї заробітної плати та здійснити її виплату з 08.04.215 року.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160 ч.3, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.12.2015р. по справі № 348/2045/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді А.М.Ліщинський

З.М.Матковська

Повний текст ухвали складений 22.09.2016 року.