Справа № 820/4687/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 вересня 2016 р. № 820/4687/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Тимошенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Ековтор" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ТОВ "Спеціалізоване підприємство "Ековтор", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДФС у Харківській області, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.08.2016 р. за № та за №, прийняті щодо нього.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ГУ ДФС у Харківській області було проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «Спеціалізоване підприємство «Ековтор» з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині господарських взаємовідносин з ТОВ «Авантаж компані», ТОВ «Аріал-торг», ТОВ «Гесада компані», ТОВ «Престиж-ТК», ТОВ «Оптіма-Д», ТОВ «РТП «Таргет» за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 р. та подальшої реалізації або використання у власній господарській діяльності товарів (робіт, послуг).

За результатами проведеної перевірки було складено акт перевірки від 16.08.2016 р. за №461/20-40-14-08/37842318 та на його підставі було винесено:

- податкове повідомлення рішення від 31.08.2016 р. за №;

- податкове повідомлення рішення від 31.08.2016 р. за №.

Позивач також зазначив, що вся доказова база щодо нібито встановлених порушень ґрунтується тільки на припущеннях та інформації, викладеній в актах перевірок його контрагентів та в розумінні діючого КАС України та судової практики по аналогічних справах не є належною та достатньою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Проведення донарахувань по податку на додану вартість є безпідставними, протиправними та такими, що порушують законні права ТОВ "Спеціалізоване підприємство "Ековтор", а тому підлягають скасуванню в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, посилаючись на наступне.

Висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства обґрунтовуються тим, що в ході перевірки документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з контрагентами та їх повязаність з господарською діяльністю позивача.

Порушення, встановлені в ході позапланової виїзної перевірки позивача зафіксовані належним чином та оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідають чинному законодавству, а тому спірні рішення є правомірними та обґрунтованими, а отже не підлягають скасуванню, у зв"язку з чим просила у задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що фахівцями ГУ ДФС у Х/О було проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «Спеціалізоване підприємство «Ековтор» з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині господарських взаємовідносин з ТОВ «Авантаж компані», ТОВ «Аріал-торг», ТОВ «Гесада компані», ТОВ «Престиж-ТК», ТОВ «Оптіма-Д», ТОВ «РТП «Таргет» за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 р. та подальшої реалізації або використання у власній господарській діяльності товарів (робіт, послуг).

За результатами проведеної перевірки було складено акт перевірки від 16.08.2016 р. за №461/20-40-14-08/37842318.

В акті перевірки було встановлено наступні порушення:

1. п.198.1,, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями, внаслідок чого завищено податковий кредит на суму 776 875 грн. за період грудень 2015 року, що в свою чергу призвело до заниження податку на додану вартість до сплати у сумі 776 875 грн.

2. п. 9.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV із змінами та доповненнями, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом МФУ від 24.05.95 р. №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за №168/704, п.п. 138.10.3 п.138.10 ст. 138, п.138.2 ст.138, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст.139, п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2015 рік, що підлягає сплаті у сумі 712 672 грн.

За результатами акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення від 31.08.2016 р. за № на загальну суму 712 672 грн., та податкове повідомлення-рішення від 31.08.2016 р. за № на загальну суму 971 093, 75 грн.

Із зазначеними рішеннями суб'єкта владних повноважень суд не погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не надав належних доказів правомірності оскаржуваних рішень. Окрім того це спростовується наступним.

При судовому розгляді встанволено, що в ході проведення перевірки перевіряючими досліджено взаємовідносини позивача з ТОВ «Авантаж компані», ТОВ «Аріал-торг», ТОВ «Гесада компані», ТОВ «Престиж-ТК», ТОВ «Оптіма-Д», ТОВ «РТП «Таргет» за перевіряємий період та зроблено хибний висновок про те, що є підстави вважати, що ТОВ «Спеціалізоване підприємство «Ековтор» не мало можливості здійснювати операції з придбання ТМЦ та виконання робіт у вище перелічених контрагентів, оскільки за результатами зібраної податкової інформації по них, отриманих по контрагентах цих підприємств актах та актах по самим цим підприємствам стверджується про нереальність здійснення господарських операцій, відсутність товарно-транспортних документів по доставці ТМЦ, про відсутність складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення операцій в обємах, що декларуються, вбачається проведення нереальних господарських операцій, спрямованих на здійснення операцій для надання податкової вигоди третім особам, які не виконують свої податкові зобовязання, зокрема у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту та не мають реального товарного характеру.

При проведенні перевірки були досліджені первинні документи, але вони не були взяті до уваги, їм жодним чином не надали належної юридичної оцінки та не сприймали їх як доказову базу при написанні акту перевірки та при винесенні податкових повідомлень-рішень, що оскаржуються. Більш того, наявність цих документів жодним чином не знайшла свого відображення при написанні акту перевірки.

Суд зазначає, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону № 996, відповідно до якого фінансова, податкова та інші види звітності, що використовують грошовий примірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують, факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (із змінами і доповненнями) (далі - Положення) первинні документі - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Виходячи із змісту положень Податкового кодексу витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником) (п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Згідно з п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Положеннями Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом цього Кодексу (п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування мають бути фактично здійснені, пов'язані з господарською діяльністю платника податку та підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, належним чином оформленими, а наявність у платника податку (позивача у справі) виданих йому податкових накладних і сплата вартості отриманих товарів (послуг) з ПДВ є достатніми підставами для визначення податкового кредиту з урахуванням підтвердження реального здійснення господарської операції та з метою подальшого використання товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Щодо господарської діяльності позивача та його взаємовідносини з контрагентами судом встановлено наступне.

16 листопада 2015 року між позивачем (в якості Покупця) та ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» (в якості Постачальника) було укладено письмовий правочин у формі договору поставки №16/11-1, предметом якого є поставка Постачальником ТМЦ Покупцю.

На момент укладання згаданого правочину сторони мали правоздатність і дієздатність юридичних осіб, що підтверджується Довідкою ЄДРПОУ та витягом з ЄДРПОУ.

Від імені сторін правочин було укладено повноваженими особами, а саме: від позивача директор ОСОБА_3, від контрагента директор ОСОБА_4

Потреба в укладанні згаданого правочину була обумовлена необхідністю придбання ТМЦ для виконання робіт по договору №144-15 від 29.09.2015 р., укладеному між Департаментом капітального будівництва Харківської обласної адміністрації (Замовник) та ТОВ «СП «Ековтор» (Генпідрядник), предметом якого є «Будівництво Комплексу по управлінню комунальними відходами у м. Богодухів», та договору №163-15 від 23.10.2015 р., укладеному між Департаментом капітального будівництва Харківської обласної адміністрації (Замовник) та ТОВ «СП «Ековтор» (Генпідрядник), предметом якого є «Будівництво Комплексу по управлінню комунальними відходами у м. Люботин».

В межах згаданого правочину були проведені господарські операції з придбання товару, які оформлені видатковою накладною №144 від 10 грудня 2015 р. на суму 65 924, 47 грн., податковою накладною №45 від 10.12.2015 р. на загальну суму 65 924, 47 грн. (в тому числі ПДВ 10 987,41), видатковою накладною №141 від 06 грудня 2015 р. на суму 237 519,32 грн., податковою накладною №22 від 06.12.2015 р. на загальну суму 237 519, 32 грн. (в тому числі ПДВ- 39 586, 55 грн.).

Отриманий товар оприбутковано позивачем за даними рахунку 205.

Фізичне переміщення товару підтверджується товарно-транспортними накладними. Зобовязання по оплаті вартості придбаних ТМЦ виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжним дорученням №2279 від 11.12.2015 р. на загальну суму 9 360, 00 грн. (в тому числі ПДВ 1 560, 00 грн.), платіжним дорученням №2290 від 16.12.2015 р. на загальну суму 60 996, 41 грн. (в тому числі ПДВ 10 166,07 грн.), платіжним дорученням №2323 від 18.12.2015 р. на загальну суму 31 600, 00 грн. ( в тому числі ПДВ 5 266,67 грн.), платіжним дорученням №2353 від 23.12.2015 р. на загальну суму 7 317,62 грн. (в тому числі ПДВ- 1 219,60 грн.).

В подальшому придбані ТМЦ було використано позивачем при проведенні будівельних робіт згідно з договором №144-15 від 29.09.2015 р., що підтверджується відповідними актами виконаних робіт.

09 листопада 2015 року між позивачем (в якості Замовника) та ТОВ «ГУСАДА КОМПАНІ» (в якості Підрядника) було укладено письмовий правочин у формі договору підряду №7/п, предметом якого є виконання Підрядником земляних робіт, що включають комплекс заходів, повязаних з вийманням (розробленням), переміщенням і укладання ґрунту у відвал або інше визначене Сторонами місце на обєктах: «Будівництво Комплексу по управлінню комунальними відходами у м. Богодухів» та «Будівництво Комплексу по управлінню комунальними відходами у м. Люботин»

На момент укладання згаданого правочину сторони мали правоздатність і дієздатність юридичних осіб, що підтверджується Довідкою ЄДРПОУ та витягом з ЄДРПОУ.

Від імені сторін правочин було укладено повноваженими особами, а саме: від позивача директор ОСОБА_3, від контрагента директор ОСОБА_5

В межах згаданого правочину були проведені господарські операції по виконанню робіт, які оформлені актом виконаних робіт за грудень 2015 р. №1 від 21.12.2015 р. на суму 2 003 784,00 грн., податковою накладною №76 від 27.11.2015 р. на загальну суму 500 000, 00 грн. (в тому числі ПДВ 83 333,33 грн.), податковою накладною №48 від 17.12.2015 р. на загальну суму 1 500 000,00 грн. (в тому числі ПДВ 250 000, 00 грн.), податковою накладною № 161 від 21.12.2015 р. на загальну суму 3 784, 00 грн. ( в тому числі ПДВ 630, 67 грн.)

Зобовязання по оплаті вартості виконаних робіт були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжним дорученням №2242 від 27.11.2015 р. на загальну суму 500 000, 00 грн. (в тому числі ПДВ 83 333, 33 грн.), платіжним дорученням №2312 від 17.12.2015 р. на загальну суму 1 500 000, 00 грн. (в тому числі ПДВ 250 000, 00 грн.), платіжним дорученням №2381 від 30.12.2015 р. на загальну суму 3 784, 00 грн. (в тому числі ПДВ- 630, 67 грн.)

В подальшому виконані роботи увійшли до актів за грудень 2015 р. до договору №163-15 від 23.10.2015 р., укладеного між ТОВ «СП «Ековтор» та Департаментом капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, а саме акт виконаних робіт №8 від 25 грудня 2015 р. на суму 2 582 391, 20 грн.

09 листопада 2015 року між позивачем, ТОВ «СП «Ековтор» (в якості Покупця) та ТОВ «ОСОБА_6 - торг» (в якості Постачальника) було укладено договір поставки, предметом якого є поставка Постачальником товарно матеріальних цінностей Покупцю.

Від імені сторін правочин було укладено повноваженими особами, а саме від позивача директором ОСОБА_3, від контрагента директором ОСОБА_6

Потреба в укладанні правочину була обумовлена необхідністю придбання товару, з метою подальшої реалізації та отримання прибутку.

В межах згаданого правочину були проведені господарські операції з придбання товару, які оформлені видатковою накладною за №273 від 31 грудня 2015 року на суму 410 098,86 грн. та податковою накладною за № 378 від 31.12.2015 року на загальну суму 410 098, 86 грн. (в тому числі ПДВ 68 349,81 грн.)

Отриманий товар оприбутковано позивачем за даними рахунку 281.

Фізичне переміщення товару підтверджується залученими до матеріалів справи товарно-транспортними накладними.

В подальшому придбаний товар було використано позивачем при організації власної господарської діяльності, а саме реалізовано ТОВ «Глобал інвест груп» відповідно до видаткової накладної за № 51 від 15.03.2016 року.

20 листопада 2015 року між позивачем та ТОВ «РТП «Таргет» було укладено договір на виконання робіт за №20/11, предметом якого є улаштування фасаду та покрівлі Комплексу по управлінню комунальними відходами в м. Люботин Харківської області.

В межах згаданого правочину були проведені господарські операції по виконанню робіт, які оформлені актом виконаних робіт за грудень 2015 року за №1 від 23.12.2015 року на суму 205 342,80 грн., податковою накладною за №53 від 23.12.2015 року на загальну суму 205 342,80 грн. (в тому числі ПДВ 34 223,80 грн.) та актом виконаних робіт за грудень 2015 року за № 2 від 23.12.2015 року на суму 665 557,51 грн., податковою накладною за №54 від 23.12.2015 року на загальну суму 665 557,51 грн. (в тому числі ПДВ 110 926,25 грн.).

Зобовязання по оплаті вартості виконаних робіт були виконані в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученнями за № 2431 від 11.01.2016 року на загальну суму 870 900,31 грн.

В подальшому виконані роботи по улаштуванню кровлі і фасаду увійшли до актів за грудень 2015 року до договору за № 163-15 від 23.10.2015 року укладеного між позивачем та Департаментом капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації, а саме акт виконаних робіт за №10 від 25 грудня 2015 року на суму 1 908 038, 40 грн. та акт за № 9 від 25 грудня 2015 року на суму 3 055 970,40 грн.

01 грудня 2015 року між позивачем, ТОВ «СП «Ековтор» (в якості Покупця) та ТОВ «Престиж-ТК» (в якості Постачальника) було укладено письмовий правочин у формі договору поставки №69, предметом якого є поставка Постачальником товарно-матеріальних цінностей Покупцю.

Від імені сторін правочин було укладено повноважними особами, а саме: від позивача директор ОСОБА_3, від контрагента директор ОСОБА_7

Потреба в укладенні згаданого правочину була обумовлена необхідністю придбання ТМЦ для виконання робіт по договору 144-15 від 29.09.2015р., укладеному між Департаментом капітального будівництва Харківської обласної адміністрації (Замовник) та ТОВ «СП «Ековтор» (Генпідрядник), предметом якого є «будівництво Комплексу по управлінню комунальними відходами у м. Богодухів».

У межах згаданого правочину були проведені господарські операції з придбання ТМЦ, які оформлені податковою накладною №37 від 09.12.2015р. на загальну суму 1 097 537, 84 грн. (в тому числі ПДВ 182922, 97 грн.)

Отриманий товар оприбутковано позивачем за даними рахунку 205.

Зобовязання по оплаті вартості придбаного товару були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжним дорученням №2368 від 25.12.2015р. на загальну суму 118 534, 10 грн. (в тому числі ПДВ 19 755, 68 грн.).

У подальшому придбані ТМЦ було використано позивачем при проведенні будівельних робіт згідно з договором 144-15 від 29.09.2015р., що підтверджується актами виконаних робіт №12 за грудень 2015р. на суму 997 414,80 грн., №10 за грудень 2015р. на загальну суму 3 584 218,80 грн.

29 листопада 2015 року між позивачем, ТОВ «СП «Ековтор» (в якості Покупця) та ТОВ «ОПТІМА-Д» (в якості Постачальника) було укладено письмовий правочин у формі договору поставки, предметом якого є поставка Постачальником товарно-матеріальних цінностей Покупцю.

Від імені сторін правочин було укладено повноважними особами, а саме: від позивача директор ОСОБА_3, від контрагента директор ОСОБА_8

Потреба в укладенні згаданого правочину була обумовлена необхідністю придбання ТМЦ для виконання робіт по договору 144-15 від 29.09.2015р., укладеному між Департаментом капітального будівництва Харківської обласної адміністрації (Замовник) та ТОВ «СП «Ековтор» (Генпідрядник), предметом якого є «будівництво Комплексу по управлінню комунальними відходами у м. Богодухів» та договору 163-15 від 23.10.2015р., укладеному між Департаментом капітального будівництва Харківської обласної адміністрації (Замовник) та ТОВ «СП «Ековтор» (Генпідрядник), предметом якого є «будівництво Комплексу по управлінню комунальними відходами у м. Люботин».

У межах згаданого правочину були проведені господарські операції з придбання ТМЦ, які оформлені податковою накладною №281 від 10 грудня 2015р. на суму 10 104,03 грн., податковою накладною №33 від 10.12.2015р. на загальну суму 10 104,02 грн. (в тому числі ПДВ 1 684,00 грн.), видатковою накладною №276 від 04 грудня 2015р. на суму 209 283, 96 грн., податковою накладною №15 від 04.12.2015р. на загальну суму 209 283, 96 грн. (в тому числі ПДВ 34 880,66 грн.), видатковою накладною №272 від 03 грудня 2015р. на суму 256 097,26 грн., податковою накладною №9 від 03.12.2015р. на загальну суму 256 097,26 грн. (в тому числі ПДВ 42 682,88 грн.).

Отриманий товар оприбутковано позивачем за даними рахунку 205.

Фізичне переміщення товару підтверджується товарно-транспортними накладними.

Зобовязання по оплаті вартості придбаних ТМЦ виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжним дорученням №2278 від 10.12.2015р. на загальну суму 20 900,00 грн. (в тому числі ПДВ 3483,33 грн.), платіжним дорученням №2291 від 16.12.2015р. на загальну суму 136 119,11 грн. (в тому числі ПДВ 22 686,52 грн.) платіжним дорученням №2303 від 16.12.2015р. на загальну суму 256 097,26 грн. (у тому числі ПДВ 42 682,88 грн.), платіжним дорученням №2352 від 23.12.2015р. на загальну суму 24 352,06 грн. (в тому числі ПДВ 4 058,56 грн.).

У подальшому придбані ТМЦ було використано позивачем при проведенні будівельних робіт згідно з договором 144-15 від 29.09.2015 р., та договором 163-15 від 23.10.2015 р., що підтверджується актами виконаних робіт №12 за грудень 2015 р. на суму 997 414,80 грн. (договір 144-15 від 29.09.2015 р.), №3 за грудень 2015 р. на загальну суму 3 484 345,20 грн. (договір 144-15 від 29.09.2015 р.), №8 за грудень 2015р. на загальну суму 1 500 285,60 грн. (договір 144-15 від 29.09.2015 р.), №9 за грудень 2015 р. на загальну суму 1 422 846,00 грн. (договір 144-15 від 29.09.2015 р.), №2 за грудень 2015р. на загальну суму 2 479 243, 20 грн. (договір 163-15 від 23.06.2015 р.).

Із доказів справи також вбачається, що жодних зауважень чи претензій до правоздатності і дієздатності юридичних осіб, які є сторонами спірних правочинів, відповідності спірних правочинів вимогам закону відповідачем ані при проведенні перевірки, ані в ході судового розгляду не пред'являлось.

Окрім цього, відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки відповідачем не спростовується, що на час здійснення фінансово-господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані як платники податку в податковому органі та яким присвоєно індивідуальні податкові номера платника податку на додану вартість.

Суд також зазначає, що вказані первинні документи відповідають приписам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704) та не спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, що призводить до зміни в структурі активів платника податків.

Наведені вище документи первинного бухгалтерського обліку підтверджують здійснення руху активів та зміни у власному капіталі та зобов'язаннях позивача.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що господарські операції позивача з вищезазначеними контрагентами були направлені на реальне настання правових наслідків, що підтверджується доданими до матеріалів справи видатковими та податковими накладними, актами, договорами та іншими первинними документами, а саме реальне понесення витрат у власній господарській діяльності та використання придбаних товарів, робіт (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту відповідні суми ПДВ та до складу валових витрат відповідні суми без ПДВ по спірним господарським операціям.

А від так, суд не може погодитися з тим, що оскаржувані рішення є правомірними.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому маються праві підстави для їх задоволення.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу підлягають поверненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 31.08.2016 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, прийняті щодо товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Ековтор".

Стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ в Червонозаводському районі міста Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Ековтор" (61099, м. Харків, вул. Лодзінська, 7-А, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 21.09.2016 року.

Суддя Самойлова В.В.