Справа № 820/3612/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 вересня 2016 р. №820/3612/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Південспецбуд" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Південспецбуд", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №, № та № від 22.06.2016 р. на загальну суму 326085,50 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем з порушенням норм матеріального права, а тому є такими що підлягають скасуванню. Висновки відповідача не ґрунтуються на перевірених ним первинних документах бухгалтерського обліку і податковій звітності позивача щодо господарських операцій та є невмотивованими. На підставі викладеного просив суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У своїх запереченнях на адміністративний позов зазначив, що документи надані позивачем мають дефекти. Також до перевірки не надано сертифікати якості, довіреностей на отримання товару. До посилення контролю за станом приймання, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів матеріально відповідальні особи ведуть журнал обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою №6 - НП і журнал вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою №7 - НП. Проте до перевірки жодного обов'язкового, згідно діючого законодавства, із зазначених журналів ПАТ "Південспецбуд" не надано. Крім того до перевірки не надано документів, які підтверджують використання придбаних ТМЦ у власній господарській діяльності або їх подальшу реалізацію. На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі наказу Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 26.05.2016 року №599, згідно із п.п.78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, контролюючим органом 07.06.2016 року була проведена документальна невиїзна перевірка позивача.

За результатами проведеної перевірки Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було складено акт №2060/20-30-14-01/01416731 від 06.06.2016 року "Про результати позапланової документальної невиїзної перевірки ПАТ "ПІВДЕНСПЕЦБУД" () щодо документального підтвердження господарських взаємовідносин з платником податків ТОВ "Фокс-Трейд" податковий номер 39734187 за період червень 2015 року" (т.1 а.с. 20-35).

Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки №2060/20-30-14-01/01416731 від 06.06.2016 року, контролюючим органом були встановлені наступні порушення позивачем норм чинного законодавства:

- п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на прибуток на загальну суму 138002,00 грн., в т.ч. за 2015 рік на 138002,00 грн.;

- п. 198.1, п. 198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму у сумі 69497,00 грн., в тому числі за червень 2015 року у сумі 69497,00 грн., та зменшено від'ємне значення за червень 2015 року у сумі 83838,00 грн. (т.1 а.с. 35).

На підставі висновків, викладених в акті перевірки №2060/20-30-14-01/01416731 від 06.06.2016 року, контролюючим органом були складені наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 22.06.2016 року, яким позивачу була нарахована сума грошового зобов'язання у розмірі 138002,00 грн., з податку на прибуток (т.1 а.с. 14);

- № від 22.06.2016 року, яким позивачу була нарахована сума грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 83838,00 грн. (т.1 а.с. 15);

- № від 22.06.2016 року, яким позивачу була нарахована сума грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 104245,50 грн. (т.1 а.с. 16).

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Підставою для проведення перевірки за пп.78.1.4 п.78.4 ст. 78 Податкового кодексу України є не надання платником податків пояснень та їх документального підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Виконуючи приписи чинного податкового законодавства, позивачем були у визначений законом строк надані контролюючому органу копії первинних документів разом із відповіддю на запит (лист №35 від 21.04.2016 року ) (т.1 а.с.36-40).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується удвох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів (послуг) (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Так судом встановлено, що між позивачем та ТОВ "ФОКС-ТРЕЙД ЛТД" було укладено договір поставки №11, відповідно до якого ТОВ "ФОКС-ТРЕЙД ЛТД" приймає на себе зобов'язання у відповідності до умов договору поставити позивачу паливно-мастильні матеріали, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору (т. 1 а.с. 41-42).

Відповідно до умов договору поставки №11 від 26.06.2015 року позивач придбав у ТОВ "ФОКС-ТРЕЙД ЛТД" паливно-мастильні матеріали, а саме дизельне паливо у кількості 47100 літрів, масло М10ДМ у кількості 545 літрів та масло И-30 у кількості 100т літрів на загальну суму 920012,40 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №10 від 30.06.2015 року та видатковою накладною №10 від 30.06.2015 року, яку було складено постачальником - ТОВ "ФОКС-ТРЕЙД ЛТД" (т.1 а.с. 43).

Поставка та придбання товару підтверджується рахунком-фактурою №10 від 30.06.2015 року та видатковою накладною №10 від 30.06.2015 року та платіжним дорученням №1442 від 13.07.2015 року (т.1 а.с. 43-45).

Розрахунки за послуги здійснювались на поточний рахунок ТОВ "ФОКС-ТРЕЙД ЛТД", про що свідчать належним чином оформлені товарно-транспортні накладні (т.1 а.с. 46-50).

Приймання паливно-мастильних матеріалів відбувалося на підставі прибуткових накладних, які містяться в матеріалах справи (т.1 а.с. 52).

Суд зазначає, що придбані паливно-мастильні матеріали були використані позивачем у власній господарській діяльності під час проведення будівельних робіт на відповідних об'єктах, а саме: "Будівельно-монтажні роботи на дільниці від станції метро "Олексіївка" до станції метро" Проспект Перемоги"; "Комплекс по виробництву молока на 1920 голів у селі Добренька Красноградського району Харківської області"; "Будівництво інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави - взводних опорних пунктів в Луганській області" .

Придбане дизельне паливо зберігалось позивачем на власному паливно-заправному пункті, який перебуває на балансі ПАТ "ПІВДЕНСПЕЦБУД" та розташований за адресою: м. Харків, вул. Динамівська, буд. 5. До складу паливно-заправного пункту входять підземні ємності у кількості 4 шт., загальним об'ємом 100 тис. л. Право власності на паливно-заправний пункт підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності № 148 від 27.07.1998 р. з переліком нерухомого майна, що перебуває у власності ПАТ "ПІВДЕНСПЕЦБУД".

Відповідно до бухгалтерської довідки, станом на 30.06.2016 року, підтверджується наявність власних транспортних засобів на балансі ПАТ "ПІВДЕНСПЕЦБУД" у кількості 103 одиниць.

Реальність господарської операції підтверджується паспортом №3835 від 25.06.2015 року, відомостями витрат ПММ по транспортній дільниці за липень, серпень та вересень 2015 року , подорожніми листами вантажного автомобіля, подорожніми листами автокрану та товарно-транспортними накладними, журналами обліку надходження нафти і нафтопродуктів, журналами реєстрації проведення вимірів нафтопродуктів (нафти) у резервуарах (форма 7-НП), товарною книгою кількісного руху нафтопродуктів (нафти) (т.1 а.с.104-250, т.2 а.с.1-250, т.3 а.с.1-221, т.4 а.с.1-162, т.5 ).

Отже, усі первинні документи відповідають вимогам законодавства та не містять явних дефектів форми і змісту. Враховуючи, що реальність господарських операцій позивача з контрагентом повністю підтверджена належними первинними документами, придбані послуги використані позивачем у власній господарській діяльності, позивач має право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку при визначенні об'єкту оподаткування податком на додану вартість.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що субєктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за спірним правочином.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Південспецбуд" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №, № та № від 22.06.2016 року на загальну суму 326085,50 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь Публічного акціонерного товариства "Південспецбуд" () судовий збір у розмірі 4892 грн. (чотири тисячі вісімсот дев'яноста дві) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22.09.2016 року.

Суддя Полях Н.А.