Справа № 2а-12366/10/1370
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2011-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2011 р. № 2а-12366/10/1370

11 год. 56 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Качур Р.П.,

за участю секретаря судового засідання - Подібки М. З.

представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів, -

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2010 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в сумі 18960 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.02.2011 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Державної автомобільної інспекції при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на імя ОСОБА_2 здійснено першу державну реєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN T4 (державний номерний знак ВC2314АА) 2000 року випуску та згідно Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»повинен був сплатити податок з власників транспортних засобів до бюджету Шевченківського району м. Львова в сумі 18960 грн. Доказів про зарахування вказаного податку в доход державного бюджету відповідачем не надано, що є підставою його стягненню податковим органом в примусовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задоволити повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву (а.с. 22-25). Зокрема, покликається на те, що вищевказаний автомобіль йому ніколи не належав, реєстрацію останнього не проводив та про факт існування цього автомобіля та його реєстрації йому стало відомо лише з позовної заяви. У судових засіданнях надавав аналогічні пояснення.

Дослідивши надані суду докази в межах заявлених вимог, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно листа Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 9/2074 від 31.08.2010 року на імя ОСОБА_2 19.09.2009 року здійснено першу реєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN T4 державний номерний знак ВC2314АА 2000 року випуску.

Згідно Розрахунку суми податку з власників транспортних засобів сума податку, що підлягає сплаті, становить 18960 грн.

З долучених до матеріалів справи копій реєстраційної справи транспортного засобу, зареєстрованого ОСОБА_2 та облікових карток приватних транспортних засобів вбачається, що позивач має у власності автомобіль, а квитанція про сплату податку відсутня.

Згідно довідки Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова № 28536/17-012 від 10.11.2011 року, кошти до бюджету від відповідача по сплаті податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 18960 грн. не надходили.

Позивачем надавалася довіреність на зазначений автомобіль, про що свідчить Повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей, у якому міститься запис № 7, реєстраційний номер 28774329 про видачу ОСОБА_2 довіреності на автомобіль легковий, Серійний номер WV1ZZZ70ZYX059627, номер державної реєстрації ВС2314АА, опис: VOLKSVAGEN Т4, 2000 року випуску (а.с. 71).

ПриватБанк листом від 06.09.2011 р. повідомив суд, що кошти у розмірі 18960,00 грн. від ОСОБА_2 не надходили (а.с. 87).

Спору щодо правильності розрахунку податку немає. Спір виник у звязку з не сплатою фізичною особою відповідачем податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Вирішуючи спір, Суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Закон України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»від 11.12.1991 р. порушення якого встановлено податковим органом, та Закон України від 25.06.1991, № 1251-XII «Про систему оподаткування», Закон України від 21.12.2000 р. № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»втратили чинність з 01 січня 2011 року, згідно з Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. № 1-рп/99).

Спірні правовідносини виникли до 01.01.2011 року, а тому положення Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»та «Про систему оподаткування», «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»застосовуються Судом при вирішенні спору.

Закон України від 25.06.1991, № 1251-XII «Про систему оподаткування»визначає ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Відповідно до ст. 2 цього ж Закону під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Згідно ст. 14 цього ж Закону до загальнодержавних належать, зокрема, такі податки і збори (обов'язкові платежі), як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Згідно ст. 20 цього ж Закону контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами.

Згідно ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього ж Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно ст. 2 цього ж Закону, об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі вантажні - код 8704.

Згідно ст. 3 цього ж Закону, перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 5 цього ж Закону, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Згідно ч. 6 ст. 5 цього ж Закону фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Згідно ч. 5 ст. 6 цього ж Закону, сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Згідно ст. 7 цього ж Закону у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001р. податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

Оскільки сума податку з власників транспортних засобів, яка мала б бути сплачена відповідачем під час первинної реєстрації не зарахована на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, Суд вважає, що відповідач не виконав обовязку із сплати податку.

З наведених вище положень Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», вбачається, що сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, розраховується саме фізичною особою за ставками встановленими цим Законом.

Законом України від 21.12.2000 р. № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме п. 4.2 ст. 4, визначено в яких випадках контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму податкового зобовязання, а саме у разі якщо: а) платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію; б) дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях; в) контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання; г) згідно з законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового платежу), є контролюючий орган.

Як вбачається з наведеного, на податковий орган не покладено обовязку самостійно здійснювати нарахування податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підлягає сплаті. Таким чином, податкове повідомлення рішення і податкові вимоги відповідно до ст.6 Закону № НОМЕР_1 з приводу сплати даного виду податку не виносяться.

Відповідно до п. 87.11 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Таким чином, податковий орган має право на звернення до суду з позовом про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Враховуючи наведене, Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача податкового боргу.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати у формі судового збору, з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) в дохід Державного бюджету України податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 18960 (вісімнадцять тисяч девятсот шістдесят) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 16 листопада 2011 року.

Суддя Качур Р.П.