Справа № 607/9122/16-а
Суддя: Сливка Л. М.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2016 Справа №607/9122/16-а

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову призначити пенсію, зобовязання призначити пенсію за вислугу років, -

В С Т А Н О В И В :

22 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (надалі ТОУ ПФУ Тернопільської області) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову призначити пенсію, зобовязання призначити пенсію за вислугу років.В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 липня 2016 року він звернувся до ТОУ ПФУ Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за вислугою років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року), та ст.86 діючого в даний час Закону України «Про прокуратуру». Розгляд заяви позивача відбувся 26 липня 2016 року. Рішенням комісії ТОУ ПФУ Тернопільської області для розгляду питань, повязаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (протокол №27 від 26 липня 2016 року), ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років згідно вимог Закону України «Про прокуратуру». Свою позицію відповідач мотивує тим, що в силу п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, а відповідно пенсії в порядку та на умовах, визначених зазначеним законами, не призначаються. Такі дії ТОУ ПФУ Тернопільської області позивач вважає незаконними через порушення конституційних засад, а саме гарантованого йому права на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Станом на 13 липня 2016 року його вислуга років, що дає право на пенсію, становить 24 роки 10 місяців та 2 дні, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури - 19 років 04 місяці та 13 днів.

Отже, в силу дії ч.2 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року) та ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року), ОСОБА_1 набув право на призначення пенсії за вислугою років. Так як стаж його роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури становить 19 років 04 місяці та 13 днів, розмір пенсії позивача повинен становити 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

За вказаних вище обставин ОСОБА_1 просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії ТОУ ПФУ Тернопільської області для розгляду питань, повязаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (протокол № 27 від 26 липня 2016 року); зобовязати ТОУ ПФУ Тернопільської області призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року), ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року), з моменту звернення із відповідною заявою до відповідача, тобто з 14 липня 2016 року; зобов`язати ТОУ ПФУ Тернопільської області призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року) в розмірі 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

01 вересня 2016 року ТОУ ПФУ Тернопільської області подало в канцелярію суду заперечення на позову заяву, в обґрунтування яких зазначено, що 14 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до них із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців. Відповідно до ч.2 ст.86 цього Закону пенсія призначається в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Крім того, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус судців», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з цим з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. З врахуванням наведеного ТОУ ПФУ Тернопільської області вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні.

Суд вважає, що наявні достатні підстави для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження.

Як слідує із записів трудової книжки ОСОБА_1 серії БТ-1 номер 9947689, виданої 08 квітня 1996 року, та витягу із послужного списку позивача за період проходження ним військової служби на посаді прокурора гарнізону, до вислуги років, що дає право на пенсію слід зарахувати наступні періоди: з 01 вересня 1991 року по 29 червня 1996 року навчання в Національній юридичній академії ім. Я. Мудрого; з 08 квітня 1996 року по 19 листопада 1996 року посаду стажиста прокуратури Шумського району; строкову військову службу у Збройних Силах України з 20 листопада 1996 року по 01 жовтня 1997 року; з 13 жовтня 1997 року по 17 лютого 1998 року посаду помічника прокурора прокуратури м. Тернополя; з 16 січня 1998 року до моменту звернення із заявою про призначення пенсії роботу на прокурорсько-слідчих посадах у військовій прокуратурі Тернопільського гарнізону Західного регіону України та у військовій прокуратурі Західного регіону України (з них у період з 15 серпня 2012 року по 24 серпня 2014 року у Тернопільській прокуратурі з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері).

Відтак, на день звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії до ТОУ ПФУ Тернопільської області вислуга років, що дає право позивачу на пенсію, становить 24 роки 10 місяців та 2 дні, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури - 19 років 04 місяці та 13 днів.

Вказана обставина відповідачем не заперечується та в силу положень ч.3 ст.72 КАС України не підлягає доказуванню.

Розгляд заяви ОСОБА_1 відбувся 26 липня 2016 року і за його результатами було складено протокол №27 засідання комісії Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду питань, повязаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в якому зазначено про те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року, щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У звязку з викладеним, з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, а тому призначити позивачу пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» можливості немає.

Вважаючи протиправним дії та рішення ТОУ ПФУ Тернопільської області, ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх прав до суду.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, суд приймає до уваги те, що закріплені ст.22 Конституції України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено позивача, встановлено Законом України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (далі Закон №1789-ХІІ) та приписами ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі Закон №1697-VII).

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, яка втратила чинність 15 липня 2015 року, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, у період з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців.

Водночас, згідно п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 01 червня 2015року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус судців», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України

Вказаний в п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» цього Закону закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону №1789 щодо права прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Аналізуючи вищезазначені положення п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», суд приходить до висновку, що ним скасовані діючі станом на 01 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, зокрема, і відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, а не система спецпенсій взагалі, як помилково вважає відповідач.

15 липня 2015 року набрав законної сили Закон №1697-VII, відповідно до ч.1 ст.86 якого прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців.

Вказана норма набрала законної сили після 01 червня 2015 року, станом на вказану дату не була діючою, а тому положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на неї не розповсюджуються, ця норма іншими законами не скасовувалась, її дія не зупинялась, у зв'язку з чим суд вважає, що з 15 липня 2015 року право прокурорів на пенсійне забезпечення за вислугу років законодавцем відновлено і прокурори з вказаної дати мають таке право.

Тобто, на зміну положенням ст.50-1 Закону №1789-ХІІ набули чинності положення ст.86 Закону №1697-VII, відповідно до яких в повній мірі збережено право працівників прокуратури на пенсійне забезпечення за вислугою років. При цьому, положення ст.86 Закону №1697-VII аналогічні приписам ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо періоду роботи який зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років та розміру пенсійного забезпечення.

Позивач 14 липня 2016 року звернувся до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії за вислугу років і відповідач протиправно прийняв рішення щодо відмови у призначенні пенсії з посиланням на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у зв'язку з чим вказане рішення підлягає скасуванню.

Разом з тим, оскільки на час звернення позивача із заявою діють норми ЗаконуУкраїни «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, то до виниклих між сторонами правовідносин слід застосовувати положення ч.2 ст.86 цього Закону, за змістом якої пенсія прокурорам призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

З 01 жовтня 2011 року положення ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому не можуть бути застосовані до виниклих між сторонами правовідносин.

Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає до задоволення частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення комісії ТОУ ПФУ Тернопільської області для розгляду питань, повязаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (протокол № 27 від 26 липня 2016 року) щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років та зобовязання ТОУ ПФУ Тернопільської області призначити позивачу пенсію за вислугу років з 14 липня 2016 року, відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, в розмірі 60 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.8, 9, 11, 18, 71, 72, 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовзадовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати рішення комісії Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду питань, повязаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (протокол № 27 від 26 липня 2016 року), щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років.

Зобов'язати Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 14 липня 2016 року, відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, в розмірі 60 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Роз'яснити відповідачу його обов'язок виконати постанову негайно відповідно до вимог ст.256 КАС України, у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сплачений позивачем судовий збір в розмірі по 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л. М. Сливка