Справа № 813/6578/15
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

26 вересня 2016 року справа № 813/6578/15

зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю., в якому просить суд:

- зобов'язати відповідача включити в Перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду позивача за договором №23 від 19.03.2015, заявою - договором №MCD020654 від 19.12.2013, заявою - договором №MCD239844 від 23.01.2014, заявою - договором №MCD239863 від 23.01.2014;

- зобов'язати відповідача подати додаткову інформацію до Фонду про збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Представник відповідача уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача в судовому засіданні проти закриття провадження у справі заперечив, просив відмовити в задоволенні такого. Вважає, що спір, який виник із зазначених правовідносин, є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча повідомлявся про дату, час і місце проведення судового засідання. Клопотань про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача до суду не надходило.

Заслухавши думку представника позивача, розглянувши клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, суд вважає, що таке клопотання необхідно задовольнити, а провадження у справі закрити, виходячи з такого.

Предметом позову у справі є оскарження протиправної бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. щодо не включення позивача до загального реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на відшкодування коштів за вкладами та зобов'язання відповідача вчинити дії по включенню позивача до реєстру вкладників.

Судом встановлено, що 19.03.2015 між позивачем та ПАТ«Банк «Київська Русь» укладено договір №23 банківського вкладу (депозиту), відповідно до якого банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 14500,00грн. у тимчасове користування на строк до 03.04.2015 та зобов'язується сплачувати відсотки за його користування у розмірі 17% річних.

19.03.2015 між позивачем та ПАТ«Банк «Київська Русь» укладено заяву-договір №МСD 020654 про приєднання до договірних умов та правил відкриття на обслуговування ПАТ«Банк «Київська Русь» поточних рахунків фізичних осіб, операції якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів - платіжних карток.

23.03.2015 між позивачем та ПАТ«Банк «Київська Русь» укладено заяву договір №МСD 239844 про приєднання до договірних умов та правил відкриття на обслуговування ПАТ«Банк «Київська Русь» поточних рахунків фізичних осіб, операції якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів - платіжних карток.

23.03.2015 між позивачем та ПАТ«Банк «Київська Русь» укладено заяву договір №МСD 239863 про приєднання до договірних умов та правил відкриття на обслуговування ПАТ«Банк «Київська Русь» поточних рахунків фізичних осіб, операції якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів - платіжних карток.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №190 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.03.2015 №61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено на 3 місяці з 20.03.2015.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням від 15.06.2015 №116 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.03.2015 №61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» продовжила тимчасову адміністрацію банку до 19.07.2015 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.07.2015 №138 розпочато процедуру ліквідації «Банк «Київська Русь» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь».

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 24.07.2015 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає виплати коштів вкладникам банку, через банк - агентів Фонду: АТ «Ощадбанк», АТ «Укрексімбанк», АТ«Укргазбанк».

ПАТ«Укргазбанк» відмовив позивачу у виплаті коштів, оскільки його не включено до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

31.07.2015 позивач звернувся із заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. про виплату йому гарантованої суми відшкодування за вкладом розміщеним у банку.

Проте, відповідь банку про визнання позивача кредитором та включення його до реєстру вимог кредиторів не надана.

У зв'язку з цим, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Суд при вирішенні клопотання про закриття провадження у справі виходив з наступного.

Відповідно до ч.1. ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand vs. Austria у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Поняття « суд, встановлений Законом» у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим Законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Частиною 3 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Структура банківської системи, економічні, організаційній і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначена Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Пунктом 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Частиною 1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що господарським судам підвідомчі справи, зокрема: про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Підсумовуючи наведені норми законодавства, та, враховуючи положення ст.12ГПК України, суд дійшов до висновку, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку.

Позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 16.02.2016 у справі № 21-4846а15 за позовом управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ліквідації публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії та постанові від 15.06.2016 у справі за позовом ОСОБА_5 до уповноваженої особи уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» ОСОБА_6 про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Частиною 1 ст. 244-2 КАС України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1 і 2 ч.1 ст.237 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суди зобов'язанні привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на це, спір, який виник між сторонами, не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження в адміністративній справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. про зобов'язання вчинити дії, оскільки така справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 3 ст. 157 КАС України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Роз'яснити позивачу, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом). Тому, з Державного бюджету України на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 974,40грн.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 157, ст. ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задовольнити повністю.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. про зобов'язання вчинити дії - закрити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 974(дев'ятсот сімдесять чотири) грн. 40коп.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали суду складений і підписаний 27 вересня 2016року.

Суддя А.Г. Гулик