Справа № 2а-225/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року м. Київ К/800/32206/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Кочан В.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2011р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2013р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
в с т а н о в и л а:
У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання призначити та виплачувати їй пенсію за віком відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, у галузі пенсійного забезпечення.
Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2011р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2013р., позов задоволено.
З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до статті 1 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювала в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення громадяни Сторін, що домовилися, які працювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію за віком: чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.
В ході розгляду справи судами встановлено, що з 05.06.1981р. по 30.12.1988р. позивач проходила службу в лавах Радянської армії на посаді діловода Алданського районного комісаріату.
Згідно записів трудової книжки позивач 18 років 10 місяців 16 днів працювала в районах Крайньої Півночі.
03.08.2010р. позивач звернувся до УПФУ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації.
Листом УПФУ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області від 23.12.2010р. позивача повідомлено, що оскільки період військової служби не зараховується до стажу роботи в районах Крайньої Півночі, який дає право на призначення пенсії відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації, а тому необхідний стаж роботи в районах Крайньої Півночі у неї відсутній.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що період роботи позивача з 05.06.1981р. по 30.12.1988р. зараховується до стажу роботи в районах Крайньої Півночі, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.
Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено факт роботи позивача протягом спірного періоду в районах Крайньої Півночі, такі обставини підтверджені даними архівних довідок, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області відхилити, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2011р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2013р. у даній справі залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

В.М. Кочан

С.С. Пасічник