Справа № 333/3464/16-а
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3464/16-а
Провадження № 2-а/333/144/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Кулик В.Б.,

при секретарі Довгаль А.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Демешка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя про: 1) визнання дій відповідача у відмові здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Запорізької області №18-364вих.-16 від 12.05.2016 року неправомірними; 2) зобов'язання відповідача здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату позивачеві пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії, а саме, у редакції Закону № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року), у розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області № 18-364вих.-16 від 12.05.2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що з 13.08.2001 року позивач знаходиться на обліку в УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в розмірі 90% від суми заробітної плати, при вислузі 28 років в органах прокуратури. Постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» внесено зміни до раніше прийнятих урядом нормативно-правових актів та з 01.12.2015 року підвищено посадові оклади працівників органів прокуратури, що згідно зі ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ є підставою для перерахунку з 01.01.2016 року пенсії за вислугу років. В зв'язку з цим, 14.06.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення з 01.01.2016 року перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% місячного заробітку, долучивши довідку прокуратури Запорізької області № 18-364вих.-16 від 12.05.2016 року про заробітну плату. Листом № 126/П-9 від 24.06.2016 року відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії, з посиланням на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у т.ч. спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Позивач вважає вказану відмову у перерахунку пенсії протиправною та такою, що порушує право на соціальний захист.

Відповідач УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя надав письмові заперечення, у яких зазначив, що до набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ пенсійне забезпечення працівників було врегульовано статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ. На сьогоднішній день положення ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ втратили юридичну силу, крім норм ч.ч. 3, 4, 6, 11 в частині класних чинів. Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин, питання правового регулювання служби в органах прокуратури, у т.ч. і пенсійного забезпечення, врегульовано нормами Закону від 14.10.2014 року № 1697-VІІ. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, у разі неприйняття до 01.01.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у т.ч. спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Отже, починаючи з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. На час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 14.06.2016 року частини 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність. Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» при призначенні пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України. На час звернення позивача за перерахунком пенсії, КМУ відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято. Таким чином, у відповідача відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки від 12.05.2016 року № 18-364 вих.-16, виданої прокуратурою Запорізької області, внаслідок чого оскаржувані дії Управління є законними та правомірними. Позовні вимоги за період з 01.01.2016 року до моменту звернення позивача до Управління є такими, що заявлені з пропуском встановленого законодавством строку. З 01.01.2016 року законодавцем врегульоване питання щодо максимального розміру виплати пенсії, при чому, визначення такого максимального розміру не пов'язано та не має впливу, чи то здійснюється обчислення та виплата пенсії при її призначенні, чи при проведенні перерахунку. Тобто, законодавцем чітко врегульовано питання, що розмір пенсії, який підлягає виплаті має свої максимальні показники, не більше 10 740 грн. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судових засіданнях сторони підтримали доводи, викладені в позові та запереченнях на позов.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в розмірі 90% від суми заробітної плати, при вислузі 28 років в органах прокуратури.

Прокуратурою Запорізької області 12.05.2016 року видано позивачу довідку № 18-364вих.-16, згідно з якою розмір заробітної плати на посаді заступника прокурора Запорізької транспортної прокуратури на 01.12.2015 року, згідно з постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013 складає 13 092 грн. 27 коп., в т.ч. посадовий оклад - 2 493 грн., класний чин - 130 грн., вислуга років (40%) - 1 049 грн. 20 коп., надбавка за високі досягнення в праці (70%) - 2 570 грн. 54 коп., доплата за роботу з таємними документами (10%) - 249 грн. 30 коп., щомісячна премія - 5 518 грн. 23 коп., м/допомога на СПП (1/12) - 541 грн., м/допомога на оздоровлення (1/12) - 541 грн.

Позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, до якої додав вказану довідку, та просив відповідно до цієї довідки здійснити перерахунок його пенсії.

Листом від 24.06.2016 року № 126/П-9 відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії, з посиланням на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Відповідачем повідомлено позивача, що з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаними вище законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII Плюта А.О. набув право на призначення пенсії за вислугою років, яка призначена позивачу згідно із частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», чинній на час призначення пенсії (надалі в редакції на час призначення пенсії), згідно з якою прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку було встановлено.

Частиною 12 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) встановлено, що обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

На підставі частини 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, за вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

01 жовтня 2011 року частину 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» було замінено двома частинами відповідно до п.п. 4 п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2011 року, № 3668-VI (3668-17) «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», в зв'язку із чим також і змінилася нумерація частин цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній з 01 жовтня 2011 року, пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії та вводиться обмеження максимального розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Цією ж статтею передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Змінами у статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які внесені Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI, встановлено новий порядок призначення та визначення розміру пенсії за вислугу років прокурорам та слідчим, яка призначається після 08 липня 2011 року.

Відповідно до п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2011 року № 3668-VI (3668-17) порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) та які влаштувалися на роботу до набрання чинності цим Законом. Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Розмір раніше призначеної пенсії прокурорам, підстави, умови та порядок її перерахунку регулюють частини 12, 17, 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року (чинній на час призначення пенсії) у зв'язку з прийняттям Закону № 3668-УІ (3668-17) змін не зазнали, проте змінилася лише нумерація частин цієї статті і є вирішальними у застосуванні до даних правовідносин щодо наявності у позивача правових підстав для перерахунку раніше призначеної пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність з 15.07.2015 року у зв'язку з набранням чинності новим Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII із змінами, внесеними Законом України № 76-ІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів» від 28.12.2014 року № 76-ІІІ, яким на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України, які набули право на пенсію незалежно від віку за наявності на день звернення певної вислуги років з набранням чинності даного Закону від 14.10.2014 року № 1697-VII та положеннями якого, зокрема яким визначено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення певної вислуги років, пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами на умовах та порядку, визначених Кабінетом Міністрів України (стаття 86). Будь-які зміни до статті 86 вказаного Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII щодо відсутності (скасування) права працівників прокуратури України на звернення до державних органів Пенсійного фонду України на призначення, перерахування та виплату пенсії за вислугу років законодавцем на сьогоднішній день не внесені.

Отже, приписи Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим, у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, а відтак не врегульовують дані правовідносини щодо наявного у позивача права на перерахунок раніше призначеної пенсії, у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

02.03.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII, що набрав чинності із 01.04.2015 року, згідно із пунктом 5 розділу III Прикінцевих та перехідних положень якого визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року взагалі скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Наведена норма свідчить про те, що з 01.06.2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про прокуратуру», оскільки норми, які регулюють питання пенсійного забезпечення тієї категорії осіб, на яких поширюється дія цих законів, скасовані.

Посилання відповідача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» як на підставу відмови у перерахунку пенсії є неприйнятним, оскільки відповідач застосував нові положення Закону до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, а зміни, внесені до вказаного Закону, стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Відмова відповідача у перерахунку раніше призначеної пенсії саме за вище вказаних підстав є недопустимим, враховуючи і вимоги частини 1 статті 58 Конституції України, згідно з якою закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність та є ознакою того, що у такий спосіб відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв протиправно, всупереч приписів частини 2 статті 19 Конституції України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Окрім того, статтею 22 Конституцій України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 64 Конституцій України також передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Отже, статтями 22 та 64 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, гарантують право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, в тому числі Законом України «Про прокуратуру», які є такими, що не підлягають звуженню та обмеженню.

У розумінні статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина. Згідно з принципом верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 1, частина друга статті 3, частина друга статті 6, частина перша статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, яка полягає у тому, що Конституція України та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, в тому числі і призначення пенсії за спеціальними законами. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року, ухваленого у справі № 1-2/2013, також вказано, що Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, частина друга статті 19 Основного Закону України). Юридична колізія є розбіжність або суперечність між нормативно-правовими актами, що регулюють одні і ті ж або суміжні правовідносини, а також між компетенцією органів влади. У разі існування неузгодженості між актами, виданим одним і тим же органом, але які мають різну юридичну силу, застосовується акт вищої юридичної сили. У випадку суперечності норм закону та Конституції України, які прийняті Верховною Радою України - колізія вирішується на користь Конституції України, яка має вищу юридичну силу.

Такого висновку дійшов Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 1-9/2015 від 13 травня 2015 року (пункти 2.1 та п.2.2 мотивувальної частини рішення). З огляду на вказане, положення Закону України від 02.03.2015 року № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», в частині визнання правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень щодо закріплених Конституцією України прав і свобод людини і громадянина вважається не що інше, як скасування або обмеження цих прав і свобод (рішення Конституційного суду України справа 1-28/2008 року).

Підставою перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії є постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», згідно із якою затверджено нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, відповідно до яких відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Дана постанова набрала чинності із 01.12.2015 року та дає позивачу право на перерахунок пенсії.

Таким чином, з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 09.12.2015 року № 1013 виникли підстави для перерахунку пенсії.

Таким чином, відповідачем протиправно відмовлено в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 14.06.2016 року, документів пенсійної справи, довідки прокуратури Запорізької області від 12.05.2016 року № 18-364вих.-16 про заробітну плату та частин 13, 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» із розрахунку 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру та проведення виплати з урахуванням отриманих раніше сум, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Доводи відповідача про пропуск позивачем строків заявлення позовних вимог, суд вважає необґрунтованими, оскільки про протиправність дій позивачеві стало відомо з листа відповідача від 24.06.2016 року № 126/П-9, в якому повідомлено про відсутність підстав для перерахунку раніше призначеної пенсії. Позов в суд поданий позивачем у липні 2016 року, тобто з дотриманням строків ст. 99 КАС України.

Окрім того, згідно зі ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Інші заперечення відповідача проти позову спростовуються вищевикладеним.

На підставі вищеописаного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявністю підстав для їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо відмови у здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 підставі довідки прокуратури Запорізької області №18-364вих.-16 від 12.05.2016 року неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії, а саме, у редакції Закону № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року), у розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області № 18-364вих.-16 від 12.05.2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя за рахунок бюджетних асигнувань в дохід Державного бюджету України суму 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.Б. Кулик