Справа № 813/5616/15
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2016 року Справа № 813/5616/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого - судді Кузана Р.І.,

судді Кравціва О.Р.,

судді Хоми О.П.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Державної служби інтелектуальної власності України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності", ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішення і зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (надалі - позивачі) звернулись до суду з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності", ОСОБА_7, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просять:

- скасувати рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 27.07.15р. №21814, прийняте за результатами розгляду заявки №21814 від 05.05.14р.;

- зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України відновити діловодство за заявкою на знак для товарів і послуг №m201406244 від 05.05.14р. та повторно розглянути питання про реєстрацію знака для товарів і послуг за заявкою №m201406244 від 05.05.14р. відносно послуг 35 класу МКТП.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що підстави для відмови у реєстрації знаку та видачі свідоцтва, які наведені експертизою, є необґрунтованими. Висновок головного експерта Державного підприємства „Український інститут інтелектуальної власності" (УКРПАТЕНТ) Майданюк Н.Ф. від 27.07.15р. № 21814 складено без методичних вказівок і визначення критеріїв, за якими визначається схожість, виходячи з власного бачення цих понять експерта. Вказують на відсутність тотожності та схожості між заявленим знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1» та „ІНФОРМАЦІЯ_2". Крім того, такі знаки відрізняються послугами (клас 35 та клас 41), сайтом в інтернеті, доменом та мовною ознакою, а отже їх сплутати неможливо. Зазначили, що знаки „ІНФОРМАЦІЯ_1" та „ІНФОРМАЦІЯ_2" не можуть ввести в оману споживача щодо надання послуг, оскільки різняться ще і за географічним походженням надання послуг.

Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача та представник третьої особи - Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, наведених в письмовому запереченні на позовну заяву та додаткових поясненнях. Заперечення мотивує тим, що за результатами проведеної кваліфікаційної експертизи було встановлено, що позначення за заявкою №m201406244 не відповідає умовам правової охорони, оскільки для всіх заявлених послуг 35 класу воно схоже настільки, що його можна сплутати з комбінованим знаком „ІНФОРМАЦІЯ_2", раніше зареєстрованим в Україні на ім`я ОСОБА_7 (свідоцтво НОМЕР_1 від 25.10.12р., заявка № m201111842 від 29.07.11р., послуги 35 та 41 класів). Вказані позначення мають граматичну, фонетичну та семантичну схожість між словами, такі є схожими настільки, що їх можна сплутати вцілому. Зазначив, про однорідність заявлених Позивачем послуг 35 класу МКТП та зареєстрованих послуг 35 класу МКТП щодо схожого до ступеня змішування знака, однорідність класу послуг додатково підтверджує правомірність оскаржуваного рішення. Вказує, про необґрунтованість висновку судової експертизи, відтак такий не може бути належним і допустимим доказом у справі.

Третя особа - ОСОБА_7 в судове засіданні не прибула, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

05.05.14р. Державним підприємством „Український інститут інтелектуальної власності" УКРПАТЕНТ зареєстровано заявку позивачів №m201406244 на знак для товарів і послуг „ІНФОРМАЦІЯ_1" (словесне позначення).

Повідомленням від 30.04.15р. за № 13516/3 позивачам вказано про можливу відмову в реєстрації знака відносно усього переліку товарів і/або послуг 35 класу, зазначених у наведеному в матеріалах заявки переліку, заявлене позначення схоже настільки, що його можна сплутати з комбінованим знаком „ІНФОРМАЦІЯ_2", раніше зареєстрованим в Україні на ім`я ОСОБА_7 (свідоцтво НОМЕР_1 від 25.10.12р., заявка № m201111842 від 29.07.11р.) щодо споріднених послуг.

09.05.15р. Представником позивачів направлено лист для спростування обставин, викладених у повідомленні від 30.04.15р. за № 13516/3.

Державним підприємством «Український інститут промислової власності» проведено експертизу заявки №m201406244. За результатами проведеної кваліфікаційної експертизи було встановлено, що позначення за заявкою №m201406244 не відповідає умовами правової охорони, оскільки для всіх заявлених послуг 35 класу воно схоже настільки, що його можна сплутати з комбінованим знаком „ІНФОРМАЦІЯ_2" за свідоцтвом України НОМЕР_1 щодо споріднених послуг».

27.07.15р. Державним підприємством «Український інститут промислової власності» складено висновок про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи за заявкою від 05.05.14р. №m201406244.

Після затвердження Державною службою інтелектуальної власності України, зазначений висновок набув статусу рішення про відмову в реєстрації знака.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач оскаржив його до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (надалі - Закон) та Правилами складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Державного патентного відомства України від 23.07.95р. № 116 (надалі - Правила).

Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону, установа у сфері охорони прав на знаки для товарів і послуг забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони прав на знаки для товарів і послуг, для чого, зокрема, організовує приймання заявок, проведення їх експертизи, приймає рішення щодо них, видає свідоцтва на знаки для товарів і послуг, забезпечує їх державну реєстрацію.

Згідно з статтею 1 Закону знак - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

За положеннями частини 1 статті 5 Закону правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Частиною 2 статті 5 Закону встановлено, що об'єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень.

Згідно зі статтею 7 Закону, зокрема, визначено, що особа, яка бажає одержати свідоцтво, подає до Державного департаменту інтелектуальної власності заявку.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" передбачено, що експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про реєстрацію знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг або про відмову в реєстрації знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг, або про реєстрацію знака щодо частини зазначених у заявці товарів і послуг та відмову в реєстрації знака для іншої частини зазначених у заявці товарів і послуг. Рішення Установи надсилається заявнику (ч. 3 статті 10 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг").

Відповідно до статті 24 Закону висновок державної наукової і науково-технічної експертизи є обов'язковим для прийняття до розгляду та врахування при обґрунтуванні пріоритетних напрямів розвитку науки і техніки, наукових і науково-технічних, соціально-економічних, екологічних програм і проектів, реалізації наукової і науково-технічної діяльності, аналізі ефективності використання науково-технічного потенціалу.

Єдиним в Україні державним закладом для розгляду і проведення державної експертизи заявок на об'єкти права інтелектуальної власності, в тому числі на знаки для товарів і послуг, уповноваженим Державною службою, є Державне підприємство "Український інститут промислової власності".

Отже, по суті, висновок закладу експертизи за заявкою є висновком державної науково-технічної експертизи і є обов'язковим для врахування його.

При проведенні кваліфікаційної експертизи заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг заявлене позначення перевіряється на відповідність умовам надання правової охорони, встановленим ст. 5 Закону, та чи не поширюються на нього підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені ст. 6 Закону.

Підстави для відмови в наданні правової охорони визначено статтею 6 Закону, зокрема, відповідно до п.3 не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати із знаками раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Підставою відмови у реєстрації заявленого позначення у спірному рішенні вказано, що для всіх послуг 35 класу, зазначених у наведеному в матеріалах заявки переліку, воно схоже настільки, що його можна сплутати з комбінованим знаком "ІНФОРМАЦІЯ_2", раніше зареєстрованим в Україні на ім'я ОСОБА_7 (свідоцтво НОМЕР_1 від 25.10.2012р., заявка Мт2011Г1842 від 29.07.11р.) щодо споріднених послуг.

Відповідно до п.4.3.2.4 Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг при перевірці позначень на схожість встановлюється ступінь їх схожості, однорідність товарів і послуг, для яких заявлені знаки. При цьому позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним вцілому, незважаючи на окрему різницю елементів.

Для позначення, заявленого як знак, щодо якого проводиться експертиза по суті, і виявлених зареєстрованих та заявлених на реєстрацію знаків з більш раннім пріоритетом встановлюється однорідність товарів або товарів і послуг. При встановленні однорідності товарів або товарів і послуг визначається принципова імовірність виникнення у споживача враження про належність їх одній особі, що виготовляє товар або надає послуги.

Згідно з п 4.3.2.6 Правил словесні позначення, заявлені як знаки, порівнюються зі словесними та комбінованими позначеннями, до композиції яких входять словесні елементи. При встановленні схожості словесних позначень враховується звукова (фонетична), графічна (візуальна) та смислова (семантична) схожість.

Судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_7 (свідоцтво НОМЕР_1 від 25.10.12р., заявка № m201111842 від 29.07.11р.) зареєстровано словесний знак - «ІНФОРМАЦІЯ_2». Домінуючим елементом позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» є словесна комбінація «ІНФОРМАЦІЯ_1», домінуючим елементом позначення «ІНФОРМАЦІЯ_2» є словесна комбінація «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд враховує доводи відповідача та зазначає, що заявлений позивачем знак "ІНФОРМАЦІЯ_1" та уже зареєстрований знак «ІНФОРМАЦІЯ_2» є схожими, зокрема, за смисловою (семантичною) ознакою, а смислове значення позначень може виступати як самостійний критерій схожості. Крім того, судом враховано, що вказані позначення є схожими за кількістю складів, наявності близьких чи співпадаючих звуків, близькістю складу приголосних та голосних, схожістю наголосів. Крім того, такі знаки схожі за графічною (візуальною) ознакою. А саме, вказані позначені виконано латинським видом алфавіту, у таких однакове розташування літер одна відносно одної, зокрема, послідовне горизонтальне в один рядок, загальне зорове враження, породжуване позначання-схоже внаслідок використання однакової кольорової гами та контрастного вирішення та ідентичної послідовності їх розміщення на площині знака.

Домінуючими елементами протиставлених позначень є комбінація слів «ІНФОРМАЦІЯ_1» і «ІНФОРМАЦІЯ_2», виконі літерами українського та російського алфавітів, при чому друге позначення є перекладом першого на українську мову.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про наявність графічної, фонетичної та семантичної схожості між словами, які складають протиставлені знаки. Крім того, такі є схожими до ступеня сплутування вцілому,

Судом критично оцінюється наявний у справі висновок експерта від 21.03.16р. №628, складений за результатами судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності, у зв'язку з наступним.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 5 статті 82 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

Згідно з вказаним висновком експерта: Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_1" по заявці від 05.05.14р. №m201406244 на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг та знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 не є тотожними. Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_1" по заявці від 05.05.14р. №m201406244 на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг неможливо сплутати з раніше зареєстрованим знаком "ІНФОРМАЦІЯ_2" для послуг 35 класу МКТП, оскільки обидва словесні позначення не є схожими до ступеня змішування.

Разом з тим, зі змісту вказаного висновку слідує, що експерт при перевірці фонетичної, графічної та семантичної схожості бере за основу такі офіційні джерела як публікації українських філологів, лінгвістів та ресурси з інтернет видань. Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" не передбачено використання при проведенні експертизи заявки таких джерел. Крім того, експертами не було взято до уваги Методичні рекомендації з окремих питань проведення експертизи заявки на знака для товарів і послуг, затверджених наказаним Укрпатенту від 07.04.14р. №1.

Висновок експертизи є неповним з огляду на те, що експертами не проведено дослідження спорідненості послуг 35 та 41 класів МКТП, для яких заявлені (зареєстровані) знаки.

Суд зауважує, що він не володіє спеціальними знаннями в сфері інтелектуальної власності, які необхідні для встановлення обставин справи, на відміну від експерта, для чого власне і призначалась судова експертиза. Проте, судові експерти не виконали в повному обсязі свого обов'язку щодо проведення повного дослідження та дачі обґрунтованого висновку, оскільки, судом встановлена, невідповідність експертом обраної методики дослідження фонетичної, графічної та семантичної схожості спеціальному законодавству в сфері охорони об'єктів інтелектуальної власності,

Таким чином, суд вважає, що зазначений висновок експерта не свідчить про необґрунтованість та протиправність рішення Державної служби інтелектуальної власності України 27.07.15р. №21814 про відмову в реєстрації знака за заявкою від 05.05.14р. №m201406244. Водночас варто зауважити, що судом не встановлено порушень при складанні висновку експертизи, на підставі якого прийнято спірне рішення, такий висновок є обґрунтованим та таким, що складений на підставі норм чинного законодавства.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідком розгляду справи суд дійшов висновку, що Державна служба інтелектуальної власності при прийнятті оскаржуваного рішення, в повній мірі дотрималась вказаних вище положень КАС України.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд вважає, що оскаржуване рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 27.03.14р. про відмову в реєстрації знака за заявкою № m 2013 01208 від 28.01.13р. винесене на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Відтак, відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 94 КАС України судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Кузан Р.І.

Суддя Кравців О.Р.

Суддя Хома О.П.