Справа № 826/7481/16
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/7481/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року м. Київ справа № 826/7481/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченко І.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві

до

Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання протиправними та скасування рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) з урахуванням уточнених позовних вимог про:

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваних рішень.

Відповідач в судове засідання не з’явився, заперечень проти позовних вимог до суду не надав.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Вважаючи оскаржувані рішення протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регламентуються Законом України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон 2464).

Підпунктами 1 та 4 частини 2 статті 6 Закону 2464 передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Згідно частини 5 статті 9 Закону 2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону 2464 для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство), та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску. Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з вимогами Положення про рух коштів.

Відповідно до пункту 2.1 розділу II Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого спільним наказом Міністерства доходів і зборів України та Міністерства фінансів України від 19.09.2013 № 493/815 (далі - Положення №493/815), яке було чинним на момент виникнення даних правовідносин, територіальним органам доходів і зборів відкривались небюджетні рахунки - балансовий рахунок 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування» для зарахування та розподілу коштів єдиного внеску.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визначаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок (частина 5 статті 45 Бюджетного Кодексу України).

Тобто, будь-який податок чи збір, що надійшов до бюджету, відображається на відповідному балансовому рахунку і враховується (обліковується) на єдиному казначейському рахунку, незалежно від того, на який аналітичний рахунок він поступив.

Відповідно до абзацу другого частини 8 статті 9 Закону 2464 платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Відповідно до підпункту 1 частини 10 статті 9 Закону 2464 днем сплати єдиного внеску вважається, зокрема, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або Казначейством, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів. Таким чином, зокрема, норма статті 9 Закону 2464 визначає, що днем сплати єдиного внеску є день списання коштів на відповідний рахунок державної фіскальної служби.

Пунктами 4, 5 Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, який затверджений наказом Міндоходів України від 09.09.2013р. №450 (далі по тексту Порядок №450) (станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що повернення коштів здійснюється у випадках:

надміру або помилково сплачених сум єдиного внеску, безпідставно стягнених сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій або інших коштів (далі - кошти) на відповідний рахунок органу доходів і зборів, відкритий в органі Казначейства за балансовим рахунком 3719;

помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок органу доходів і зборів.

Повернення коштів здійснюється виключно на підставі заяви платника про повернення надміру або помилково сплачених коштів (далі - заява), яка подається в довільній формі до органу доходів і зборів.

До заяви платник обов'язково додає оригінал або завірену ним копію розрахункового документа (квитанцію, платіжне доручення тощо), який підтверджує сплату коштів на рахунок відповідного органу доходів і зборів.

Пункт 6 Порядку № 450 встановлює, що структурний підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, одержавши від платника заяву, у строк не більше п'яти робочих днів проводить перевірку викладених у ній даних та у разі необхідності вимагає від платника та його посадових осіб надання додаткових документів, інформації та пояснень.

У разі відмови в задоволенні заяви, платнику єдиного внеску структурним підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається (надсилається) повідомлення за підписом посадової особи органу доходів і зборів із зазначенням причин відмови.

У разі задоволення заяви, заява з відміткою про підтвердження повернення надміру або помилково сплачених коштів структурного підрозділу органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, передається до координаційно-моніторингового підрозділу для підготовки висновку.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача від 11.01.2016 та 18.02.2016, ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві подало скарги №65/6/133 та №65/6/1062, які рішеннями ГУ ДФС у м. Києві №2772/10/26-15-10-08-16 від 10 лютого 2016 року та №2502/9/26-15-10-02-33 від 14.03.2016р. залишені без розгляду.

Державна фіскальна служба України рішенням від 06.04.2016р. №5878/5/99-99-10-01-07-28 також залишила без розгляду скаргу позивача №65/6/2095 від 25 березня 2016 року на рішення відповідача від 11.01.2016р.

Частиною 11 статті 25 Закону 2464 визначений повний перелік штрафних санкцій, які можуть бути застосовані органом доходів і зборів, а саме:

1) у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

3) за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

5) за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

6) за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум;

7) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою.

У той же час підпунктом 3, пункту 2 розділу ІV Інструкції днем сплати єдиного внеску вважається, зокрема, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органів доходів і зборів – день списання банком або органом Казначейства суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Пунктом 2, 3 розділу VI Інструкції передбачено, що у разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Згідно з пунктом 2 розділу VII Інструкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року та надалі, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

При застосуванні штрафів, зазначених у підпункті 2 пункту 2 приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Для платників, зазначених у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний місяць.

При цьому, як підтверджено матеріалами справи нарахування штрафних санкцій та пені за період з 21.01.2014 року по 26.01.2015 року було здійснено відповідачем через несплату ЄВ, який було визначено у додатку 4 Звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за періоди: вересень, жовтень, листопад 2013 року, березень, квітень, червень, серпень, листопад 2014 року та січень 2015 року.

При цьому, за твердженням позивача ним було помилково включено відповідні суми допомоги у зв’язку із вагітністю та пологами до таблиці 4 Звітів за вказані періоди, оскільки такі суми ним належно ним були обліковані в таблиці 1.

Одночасно позивачем було надано копії звітів за вказані вище періоди у яких зазначена помилка була виправлена та відкорегована. За його твердженням відповідні виправлені звіти були подані на адресу відповідача у лютому 2015 року.

Вказані обставини відповідачем під час розгляду справи спростовані не були, у зв’язку із чим суд приходить до переконання про відсутність заборгованості позивача зі сплати єдиного внеску за відображені періоди.

Окрім цього, суд звертає увагу на ту обставину, підпункт 3, пункту 2 розділу ІV Інструкції та підпункт 1 частини 10 статті 9 Закону 2464 пов’язує факт сплати єдиного внеску з фактом списання банком або Казначейством, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Отже, виходячи зі змісту вказаних правових норм, визначений законом обов’язок зі сплати єдиного внеску вважається виконаним у зв’язку із настанням факту списання банком або Казначейством, суми платежу з рахунку платника.

Відтак, факт перерахування грошових коштів на неналежний рахунок не може вважатися несплатою (неперерахуванням) або несвоєчасною сплатою (несвоєчасним перерахування) єдиного внеску за що передбачена відповідальність ч 10 ст.35 та п. 2 ч.11 ст. 35 Закону 2464.

Таким чином, факт перерахування у жовтні 2015 року позивачем на рахунки ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві грошових коштів по сплаті єдиного соціального внеску, який нараховується на суми грошового забезпечення (34,7%, 2,6%) в загальній сумі 3 981 985,26грн. (1996 945,28грн. за жовтень 2015 року та 1 985 039,98грн. за листопад 2015 року), свідчить про виконання ним обов’язку зі сплати такого внеску та не може бути підставою для застосування штрафних санкцій.

Належним способом захисту, на переконання суду, буде оскарження правомірності вищевказаної вимоги.

За вказаних обставин, відповідна вимога позивача задоволена бути не може.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160 – 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві задовольнити частково.

В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної

Суддя І.М. Погрібніченко