Справа № 810/2060/16
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року 810/2060/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання - Гай А.В.;

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_1;

представника відповідача - Григор'єва Д.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області

про скасування вимоги та рішень,

в с т а н о в и в:

до суду із позовом звернулась ФОП ОСОБА_3 до Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про скасування вимоги, рішення, податкових повідомлень-рішень.

У своїх вимогах позивачка просила суд: скасувати податкове повідомлення-рішення Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 22.01.2016 № за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 2271840, 13 грн., в т.ч. основного платежу 1817472, 10 грн. та штрафних санкцій 454368, 03 грн.; податкове повідомлення-рішення Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 22.01.2016 № за платежем: адмін. штрафи та інші санкції на загальну суму 510, 00 грн., в т.ч. основного платежу 0, 00 грн. та штрафних санкцій 510, 00 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.02.2016 № Ф- на загальну суму 129853, 95 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.02.2016 № на суму 19263, 58 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила про безпідставність висновків перевіряючих, на підставі яких винесені оскаржувані рішення та вимога, посилаючись на те, що законних підстав у податкового органу проводити перевірку, не було в силу вимог п. 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи». Крім того, вказала, що наказ Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 393 «Про внесення змін до наказу Переяслав-Хмельницької ОДПІ № 52 від 06.02.2015 «Про проведення планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014», на підставі якого відповідачем у період з 31.12.2015 по 22.01.2016 було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3, результати якої оформлені актом від 29.01.2016 № 28/1700/10/17/17-03/НОМЕР_4, визнаний протиправним та скасований в судовому порядку постановою Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2016 у справі № 810/5970/15, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2016. Таким чином, вважає винесені контролюючим органом оскаржувані рішення протиправними та такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства.

У призначений день та час в судове засідання з'явився представник позивачки та представник відповідача. ОСОБА_3 в судове засідання з невідомих суду причин не з'явилась, про причини неприбуття не повідомила.

Представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке:

ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, місце проживання: 07540, АДРЕСА_1) зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 28.01.2008, що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії НОМЕР_5 від 13.01.2012 (а.с. 11).

У період з 31.12.2015 по 22.01.2016 посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку позивачки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт від 29.01.2016 № 28/1700/10/17/17-03/НОМЕР_4.

Перевіркою встановлено та в акті від 29.01.2016 № 28/1700/10/17/17-03/НОМЕР_4 зафіксовано наступні порушення позивачкою вимог податкового законодавства, а саме:

ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), у зв'язку з чим встановлено заниження податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 1817472, 10 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 908628, 43 грн., за 2014 рік в сумі 908843, 67 грн.;

п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ), в результаті чого підприємцю донараховано єдиного внеску в сумі 129853, 95 грн., в тому числі за 2013 рік - 62781, 84 грн., за 2014 рік - 67072, 11 грн.;

п. 121.1 ст. 121 ПКУ, у зв'язку з ненаданням платником податків контролюючим органам оригіналів документів при здійсненні податкового контролю за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки від 29.01.2016 № 28/1700/10/17/17-03/НОМЕР_4, ФОП ОСОБА_3 в адресу начальника Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області Саранцева І.І. надіслала заперечення від 09.02.2016 № 09/02, в яких просила скасувати вищевказаний акт, посилаючись на необґрунтовані дані, використані контролюючим органом під час проведення перевірки, що не підтверджені документальними доказами тощо.

За результатами перевірки відповідачем прийняті наступні рішення:

податкове повідомлення-рішення від 22.01.2016 № , яким позивачці нараховане грошове зобов'язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510, 00 грн. за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції у зв'язку з порушенням вимог п. 121.1 ст. 121 ПКУ за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів при здійсненні податкового контролю за період з 01.01.2013 по 31.12.2014;

податкове повідомлення-рішення від 22.01.2016 № , яким позивачці нараховане грошове зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб на суму грошового зобов'язання за податковими зобов'язаннями в сумі 1817472, 10 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 454368, 03 грн. у зв'язку з порушенням вимог ст. 177 ПКУ за заниження податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 1817472, 10 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 908628, 43 грн., за 2014 рік в сумі 908843, 67 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 22.02.2016, яким до ФОП ОСОБА_3 застосовані штрафні санкції в розмірі 19263, 58 грн. на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VІ;

вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22.02.2016 № Ф-, якою зобов'язано позивачку сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 129853, 95 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення про застосування штрафних санкцій відповідача були оскаржені позивачкою в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарг позивачки, рішенням ГУ ДФС у Київській області про результати розгляду скарги від 31.03.2016 № 587/14/10-36-10-01-04 та рішенням ДФС України про результати розгляду повторної скарги від 09.06.2016 № 6174/Б/99-99-11-02-01-14, податкові повідомлення-рішення від 22.01.2016 № та від 22.01.2016 № , вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22.02.2016 № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 22.02.2016, залишені без змін, а скарги позивачки - без задоволення.

Не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу (недоїмки) та рішенням про застосування штрафних санкцій, позивачка оскаржила їх в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, застосовуючи нормативно-правові акти, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, суд виходить з такого:

відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п. 1.1 ст. 1 ПКУ, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 75 ПКУ передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПКУ передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних планових перевірок регламентований ст. 77 ПКУ.

Документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок (п. 77.1 ст. 77 ПКУ).

Пункт 77.4 ст. 77 ПКУ передбачає, що про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Судом встановлено, що перевірка позивачки, оформлена актом Переяслав-Хмельницької ОДПІ від 29.01.2016 № 28/1700/10/17/17-03/НОМЕР_4, проводилась на підставі направлення від 31.12.2015 № 146 згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 ПКУ та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2015 року.

Крім того, 06.02.2015 начальником Переяслав-Хмельницьої ОДПІ ГУ ДФС у Київській області видано наказ № 52 «Про проведення планової перевірки» (а.с. 27).

Судом встановлено, що планова перевірка, згідно з наказом Переяслав-Хмельницьої ОДПІ № 52 від 06.02.2015, проведена не була.

В свою чергу, 21.12.2015 начальником Переяслав-Хмельницьої ОДПІ видано наказ № 393 «Про внесення змін до наказу Переяслав-Хмельницької ОДПІ № 52 від 06.02.2015 «Про проведення планової перевірки» (а.с. 28).

Даним наказом внесено зміни до наказу Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 06.02.2015 № 52 «Про проведення планової перевірки» та доручено провести документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 по 31.12.2014; перевірку розпочати з 31.12.2015, терміном 10 робочих днів.

Копію наказу № 393 від 21.12.2015 разом із повідомленням № 20 від 21.12.2015 (а.с. 29) направлено на адресу позивачки рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Вказані документи були отримані позивачкою 25.12.2015, що не заперечується останньою та підтверджується викладеними у запереченнях на акт перевірки поясненнями (а.с. 76).

Зі змісту вказаного наказу вбачається, що його прийнято на підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України та на підставі доповідної записки № 71 від 18.12.2015 начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб.

Як на підставу своїх вимог про скасування оскаржуваних рішень, позивачка посилається на безпідставність проведення перевірки, обґрунтовуючи позовні вимоги оскарженням наказу Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 393 «Про внесення змін до наказу Переяслав-Хмельницької ОДПІ № 52 від 06.02.2015 «Про проведення планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014», на підставі якого відповідачем у період з 31.12.2015 по 22.01.2016 було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3, результати якої оформлені актом від 29.01.2016 № 28/1700/10/17/17-03/НОМЕР_4.

Так, наказ Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 393, визнаний протиправним та скасований в судовому порядку постановою Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2016 у справі № 810/5970/15, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2016, отже, на думку позивачки посадові особи Переяслав-Хмельницької ОДПІ не мали законних підстав для проведення зазначеної перевірки.

З даними твердженнями позивачки суд не погоджується з огляду на те, що документальна планова виїзна перевірка проводилась відповідачем у період з 31.12.2015 по 22.01.2016, результати якої оформлені актом від 29.01.2016 № 28/1700/10/17/17-03/НОМЕР_4. В свою чергу, рішення суду в адміністративній справі № 810/5970/15, яким визнано протиправним та скасовано наказ Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 393, фактично винесено після проведення перевірки, а саме 29.01.2016, в той час як термін закінчення перевірки був встановлений до 22.01.2016, і, фактично, 22.01.2016 перевірка була закінчена, в подальшому її результати були оформлені актом 29.01.2016. Постанова суду у справі № 810/5970/15, якою скасований вищевказаний наказ, винесена 29.01.2016, законної сили набрала лише 25.04.2016, тобто, вже після проведення, закінчення та оформлення результатів документальної планової виїзної перевірки позивачки.

Таким чином, станом на день проведення перевірки (з 31.12.2015 по 22.01.2016) і складання за її результатами акта (станом на 29.01.2016) та до набрання рішенням суду у справі № 810/5970/15 законної сили, тобто до 25.04.2016, наказ Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 393 був дійсний. З огляду на вищевикладене, в даному випадку, твердження позивачки з посиланням на рішення суду у справі № 810/5970/15 як на підставу своїх вимог, є безпідставними і не спростовують висновків акта перевірки.

Крім того, сам по собі факт скасування наказу на проведення перевірки після фактичного її проведення не може бути достатньою підставою для скасування податкових повідомлень-рішень за умов доведеності фактів порушень податкового законодавства особою, що перевіряється (Ухвала ВАСУ від 30.10.2013 р. N К/9991/12000/12).

Зі змісту акта перевірки встановлено, що направлення про проведення документальної планової виїзної перевірки позивачці не вручено, ГДРІ Школиком Р.Б. здійснено виїзд за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_3: АДРЕСА_1, для ознайомлення та вручення направлення на перевірку № 146 від 31.12.2015, за даною адресою ФОП ОСОБА_3 відсутня, про що було складено акт про відсутність за місцем проживання (місцезнаходженням) суб'єкта господарювання № 189/10/17-17-03/НОМЕР_4 від 31.12.2015.

В подальшому, посадовими особами контролюючого органу було складено акт про неможливість вручення для ознайомлення та підписання направлення № 190/10/10-17-17-03/НОМЕР_4 від 31.12.15; акт про не допуск посадових осіб Переяслав-Хмельницької ОДПІ до проведення планової документальної виїзної перевірки № 188/10-17-17-03/НОМЕР_4 від 31.12.2015; акт про відмову у допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки № 191/10/17-17-03/НОМЕР_4 від 31.12.2015; акт про відсутність за місцем проживання (місцезнаходженням) суб'єкта господарювання № 189/10/17-17-03/НОМЕР_4 від 31.12.2015; акт про ненадання документів для проведення перевірки № 196/10/17-17- 03/НОМЕР_4 від 31.12.2015. Зазначені акти підписали посадові особи контролюючого органу - Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, направлено запит до оперативного управління Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області № 696 від 31.12.2015 на встановлення місцезнаходження (місця проживання). Отримано відповідь від оперативного управління Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області № 377/7/10- 06-07-04 від 21.01.2016 (вх. реєстраційний номер 21/7 від 22.01.2016) та повідомлено, що в ході проведення заходів здійснено виїзд за адресою реєстрації ФОП ОСОБА_3, а саме: АДРЕСА_1. В результаті виїзду встановлено, що по вказаній адресі ОСОБА_3 зареєстрована та фактично підприємницьку діяльність здійснює за адресою: АДРЕСА_2. Копії протоколу допиту ФОП ОСОБА_3 до листа не додано, відповідно вимог наказу Державної фіскальної служби України від 31.07.2014 № 22 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків».

Додатково, з метою проведення планової документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 та отримання всіх необхідних документів, пов'язаних з предметом перевірки та визначення об'єктивних висновків за результатами перевірки, на адресу реєстрації, а саме: АДРЕСА_1, ФОП ОСОБА_3 засобами поштового зв'язку направлено лист № 6/10/10-17-17-03 від 04.01.2016, вдруге № 7/10/10-17-17-03 від 05.01.2016, втретє № 8/10/10-17-17-03 від 11.01.2016, вчетверте № 26/10/10-17-17- 03 від 12.01.2016, вп'яте № 4/10/10-17-17-03 від 14.01.2016, вшосте № 45/10/10-17-17- 03 від 20.01.2016 (листи ФОП ОСОБА_3 було отримано) про те, що відповідно до вимог ст. 20, ст. 42, ст. 77, ст. 82, п. 85.2 ст. 85, ст. 86 ПКУ, всі наявні документи (відповідно додатку 1 до листа № 6/10/10-17-17-03 від 04.01.2016) для проведення документальної планової виїзної перевірки фінансового-господарської діяльності за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, та здійснення об'єктивних та правомірних висновків в межах чинного законодавства України за результатами реалізації матеріалів перевірки, з оформленим описом необхідно надати до Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (Згурівське відділення) (кабінет 403 четвертого поверху адміністративної будівлі по вул. Українська, 19, смт. Згурівка). Режим роботи: понеділок-четвер з 9 години до 18 години; п'ятниця з 9 години до 16 години 45 хвилин. Також повідомлено про те, що документальна планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, розпочато з 31.12.2015.

Щодо позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.01.2016 № , суд зазначає таке:

в силу вимог п. 16.1 ст. 16 ПКУ, платник податків зобов'язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 ПКУ); подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством (пп. 16.1.7 п. 16.1 ст. 16 ПКУ); не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи (пп. 16.1.9 п. 16.1 ст. 16 ПКУ); забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16 ПКУ).

Пунктом 85.2 ст. 85 ПКУ передбачено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до вимог п. 121.1 ст. 121 ПКУ, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Так, встановивши під час проведення перевірки порушення вимог п. 121.1 ст. 121 ПКУ у зв'язку з ненаданням ФОП ОСОБА_3 під час проведення перевірки посадовим особам Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області оригіналів документів чи їх копій щодо її фінансово-господарської діяльності за перевіряємий період у строк до 22.01.2016 (кінцевий термін проведення перевірки), які запитувалися контролюючим органом згідно з повідомленням від 21.12.2015 № 20 про проведення планової документальної виїзної перевірки, до позивачки було застосовано грошове зобов'язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510, 00 грн. за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції на підставі п. 121.1 ст. 121 ПКУ. Факт ненадання посадовим особам відповідача запитуваних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема, фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувалися в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, позивачкою не заперечується. Таким чином, відповідач на підставі п. 44.6 ст. 44 ПКУ дійшов висновку про відсутність у позивачка на час складання податкової звітності таких документів.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 ПКУ, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Враховуючи, що ФОП ОСОБА_3 при здійсненні податкового контролю за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 не надала податковому органу документів щодо її фінансово-господарської діяльності за перевіряє мий період, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), суд вважає правомірним застосування Переяслав-Хмельницькою ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на підставі п. 121.1 ст. 121 ПКУ штрафу в розмірі 510 грн., відповідно, підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 22.01.2016 № не вбачається. Крім того, під час розгляду справи позивачкою документів щодо її фінансово-господарської діяльності, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків) за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, суду представлено не було.

Крім того, судом встановлено, що під час розгляду повторної скарги позивачки на оскаржувані рішення, яка була подана до ДФС України, для з'ясування обставин справи ДФС України було прийнято рішення від 22.04.2016 № 4177/Б/99-99-10-01-03-14 та зобов'язана ГУ ДФС у Київській області організувати проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань, що стали предметом оскарження. Листом № 3172/8/10-36-10-01-04 ГУ ДФС у Київській області надіслано, зокрема, акт Переяслав-Хмельницькою ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 06.05.2016 № 125/10-17-03- про ненадання ФОП ОСОБА_3 документів для проведення позапланової документальної перевірки, в якому зазначено, що представник ФОП ОСОБА_3 - бухгалтер ОСОБА_6 відмовила посадовим особам Переяслав-Хмельницькою ОДПІ у наданні документів для проведення документальної позапланової перевірки.

Щодо позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.01.2016 № , суд зазначає таке:

оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регламентовано нормами ст. 177 ПКУ.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПКУ, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 ПКУ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПКУ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В силу вимог п. 138.4 ст. 138 ПКУ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з вимогами пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, ФОП ОСОБА_3 порушено п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПКУ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у зв'язку з чим позивачкою завищено витрати на загальну суму 10711524, 12 грн., в тому числі за 2013 рік у сумі 5354681, 68 грн., за 2014 рік у сумі 5356842, 44 грн., що збільшує об'єкт оподаткування - чистий дохід.

Перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу, відповідачем виявлено заниження чистого доходу на суму - 10711524, 12 грн., в тому числі: за 2013 рік - 5354681, 68 грн., за 2014 рік - 5356842, 44 грн., чим порушено ст. 177 ПКУ, в результаті чого позивачці донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі - 1817472, 10 грн., в тому числі за 2013 рік - 908628, 43 грн., за 2014 рік - 908843, 67 грн.

Завищення витрат, пов'язаних з отриманням доходів, відбулося у зв'язку з включенням до валових витрат витрати, які документально не підтверджені, що відображено в п. 2.2.2 акта перевірки. З огляду на встановлене під час перевірки заниження податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 1817472, 10 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 908628, 43 грн., за 2014 рік в сумі 908843, 67 грн., податковим органом правомірно збільшено суму грошового зобов'язання на загальну суму 2271840, 13 грн., в т.ч. основного платежу 1817472, 10 грн. та штрафних санкцій 454368, 03 грн., відповідно, податкове повідомлення-рішення від 22.01.2016 № за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 2271840, 13 грн. винесено з дотриманням вимог чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства. В свою чергу, позивачкою документально підтверджуючими доказами під час судового розгляду справи не спростовано висновків перевіряючих щодо заниження податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 1817472, 10 грн., в тому числі за 2013 рік - 908628, 43 грн., за 2014 рік - 908843, 67 грн.

Щодо позовних вимог про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22.02.2016 № Ф-, суд зазначає таке:

правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку врегульовані нормами Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, які обрали загальну систему оподаткування, є суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Судом встановлено, що чистий дохід позивачки за 2013 рік становить 5408949, 20 грн., за 2014 рік - 5412023, 07 грн. У зв'язку з виявленими під час перевірки порушеннями п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПКУ, позивачкою занижено чистий дохід за 2013 рік на суму 5354681, 68 грн., за 2014 рік - на суму 5356842, 44 грн.

На порушення п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ФОП ОСОБА_3 за 2013 рік занижено базу для нарахування єдиного соціального внеску для фізичних осіб-підприємців, які обрали загальну систему оподаткування, на суму 180927, 48 грн., за 2014 рік - на суму 193291, 37 грн., в результаті чого позивачці було донараховано за 2013 рік єдиний внесок в сумі - 62781, 84 грн. (180927,48 х 34,7%), за 2014 рік в сумі - 67072, 11 грн. (193291,37х 34,7%). Таким чином, відповідачем правомірно донараховано єдиного внеску в сумі 129853, 95 грн., в тому числі за 2013 рік - 62781, 84 грн., за 2014 рік - 67072, 11 грн. Отже, під час винесення оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22.02.2016 № Ф-, порушення вимог законодавства не встановлено, в свою чергу ФОП ОСОБА_3 документально підтверджуючими доказами висновки перевіряючих не спростовані, тому й відсутні підстави для скасування оскаржуваної вимоги.

Відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VІ, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Так, встановивши під час перевірки факт своєчасно не нарахованого ФОП ОСОБА_3 єдиного внеску, відповідачем правомірно винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 22.02.2016, яким до ФОП ОСОБА_3 застосовані штрафні санкції в розмірі 19263, 58 грн. на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VІ.

Суд не погоджується з твердженнями позивачки як на підставу її вимог, що у Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області законних підстав проводити перевірку не було в силу вимог п. 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» з огляду на таке:

пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» передбачено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Цим же п. 3 в абз. 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 71-VІІІ встановлено, що зазначене обмеження не поширюється, зокрема, з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Так, вказаною вище нормою визначено 5 (п'ять) окремих критеріїв, які між собою не пов'язані і за наявності хоча б одного з них, обмеження, встановлені п. 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 71-VІІІ не застосовуються і отримання контролюючим органом, в даному випадку органом ДФС, дозволу від КМУ не вимагається, а саме:

1. Щодо суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари.

2. Щодо суб'єктів господарювання на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій.

3. Щодо суб'єктів господарювання на перевірки дотримання норм законодавства з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб.

4. Щодо суб'єктів господарювання на перевірки дотримання норм законодавства з питань повноти нарахування та сплати єдиного соціального внеску.

5. Щодо суб'єктів господарювання на перевірки дотримання норм законодавства з питань відшкодування податку на додану вартість.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 відбувалась на підставі чинного на час проведення перевірки наказу Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 393 «Про внесення змін до наказу Переяслав-Хмельницької ОДПІ № 52 від 06.02.2015 «Про проведення планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014».

Пунктом 2 наказу від 21.12.2015 № 393 передбачено провести перевірку позивачки, зокрема, на предмет дотримання норм законодавства з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску, що в свою чергу не підпадає під обмеження, встановлені п. 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 71-VІІІ, а навпаки, узгоджується з вимогами абз. 2 п. 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 71-VІІІ та не вимагає від контролюючого органу отримання відповідного дозволу від КМУ, оскільки обмеження, встановлені п. 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 71-VІІІ, з 01 січня 2015 року не поширюються на перевірки, зокрема, суб'єктів господарювання з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску, що в даному випадку і було предметом перевірки ФОП ОСОБА_3, підтвердженням чого є результати, оформлені відповідним актом.

В свою чергу, ст. 11 КАСУ передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Отже, податкові повідомлення-рішення від 22.01.2016 № та № , рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 22.02.2016 та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22.02.2016 № Ф-, винесені Переяслав-Хмельницькою ОДПІ в межах правового поля. Твердження позивачки не спростовують висновків відповідача та жодних документальних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, суду не представлено.

Факт своєчасного подання позивачкою до контролюючого органу податкової звітності (податкових декларацій, розрахунків тощо), що не заперечується сторонами, підтверджує лише факт добросовісного виконання позивачкою обов'язків щодо подання такої звітності у відповідності до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПКУ та не є безумовним доказом того, що під час складання та подання декларацій і розрахунків не було допущено порушення вимог податкового законодавства і фінансові показники, зазначені у податковій звітності, відповідають фактично здійсненій фінансово-господарській діяльності.

Натомість за відсутності документально підтверджуючих доказів і неодноразової відмови в їх наданні на вимогу посадових осіб відповідача, дані дії свідчить про факт відсутності документів на підтвердження показників, відображених у податковій звітності (п. 44.6 ст. 44 ПКУ) як на час її складання, так і під час проведення документальної перевірки. Вимога суду підтвердити обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги шляхом надання доказів або зазначити причини неможливості їх подання, залишена позивачкою без уваги, натомість зміст позовної заяви (а.с. 7) містить посилання на готовність надати такі документи. Незважаючи на це, жодних доказів, окрім тих, які подавалися суду разом із позовною заявою, позивачкою надано не було. В силу вимог ч. 6 ст. 71 КАСУ, справу вирішено на основі наявних доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову,-відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 23 серпня 2016 р.