Справа № 826/17950/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 вересня 2016 року № 826/17950/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Аблова Є.В., судді Погрібніченка І.М., судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства юстиції України за участю третіх осіб - Державного агентства рибного господарства України, Державного агентства лісових ресурсів України, Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України про скасування наказу №277 від 09.07.2015 року, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України (надалі - відповідач 1 або Мінагрополітики України) та Міністерства юстиції України (надалі - відповідач 2 або Мін'юст), в якому просить:

- скасувати наказ Мінагрополітики від 09.07.2015 №277 «Про внесення змін до Порядку взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координуються Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України»;

- зобов'язати Мін'юст скасувати реєстрацію наказу Міністра аграрної політики та продовольства України від 09.07.2015 №277 «Про внесення змін до Порядку взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координуються Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України», який був зареєстрований Мін'юстом 29.07.2015 за №918/27363.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний наказ Мінагрополітики України винесений всупереч норм Конституції України та законів України та внаслідок застосування положень такого нормативно-правового акта інтересам громадян України та юридичним особам буде нанесена істотна шкода. На думку позивача, п. 9.6 наказу від 09.07.2015 № 277 (наступного змісту: «покладання обов'язків керівника підприємства, що належить до сфери управління ЦОВВ, до проведення конкурсу і призначення керівника в установленому законом порядку здійснюється за погодженям з міністерством») суперечить ч. 2 ст. 18 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», яким до повноважень Міністра таке погодження не відноситься. Позивач вважає, що наведена норма п. 9.6 спірного наказу Мінагрополітики України незаконно розширяє повноваження Міністерства, що в дійсності відносяться до компетенції керівників центральних органів виконавчої влади. Також, позивач вказує на те, що положення п. 9.1 спірного наказу (наступного змісту: «обов'язку погоджувати відпустку з Міністерством не пізніше сім днів та поставлення відповідної візи Міністра на погодженні») не відповідають вимогам ст. 79 Кодексу законів України про працю та ст. 10 Закону України «Про відпустки», що зобов'язують власника (уповноважений орган) узгодити щорічну відпустку не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну. Враховуючи наявність даних суперечностей нормам чинного законодавства, Мін'юст мав винести рішення про відмову в державній реєстрації спірного наказу.

У відповідному судовому засіданні суд керуючись нормами ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) залучив до розгляду справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Державне агентство рибного господарства України (далі - третя особа 1), Державне агентство лісових ресурсів України (далі - третя особа 2), Державну ветеринарну та фітосанітарну службу України (далі - третя особа 3).

Позивач в призначене судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача 1 проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову (вих. № 31-4/797 від 15.06.2016). В тексті своїх заперечень представник Мінагрополітики України зазначив, що оскаржуваний наказ від 09.07.2015 № 277 відповідає Конституції та законам України, прийнятий в межах наданої компетенції, в порядку та у спосіб, визначені законом. Також відповідач 1 вважає, що спірним наказом не порушено жодні права та інтереси інших осіб (громадян України та юридичних осіб), а захист прав на майбутнє чинним законодавством не передбачено.

Представники третіх осіб 1 і 2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не підтримали. Крім того, 18.02.2016 від Державного агентства лісових ресурсів України до канцелярії суду надійшли пояснення, в тексті яких третя особа 2 визнає спірний наказ таким, що прийнятий в межах компетенції Міністерства.

Відповідач 2 та третя особа 3 явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, та жодних пояснень, заперечень проти позову і додаткових документів до суду не подали.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи клопотання позивача та неприбуття представників відповідача 2 і третьої особи 3 в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Наказом Мінагрополітики України від 09.07.2015 №277 «Про внесення змін до Порядку взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координуються Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України» внесено зміни до Порядку взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координуються Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, затвердженого наказом Мінагрополітики України від 27.02.2012 №86 (що зареєстрований в Мін'юсті 16.03.2012 за №415/20728).

У відповідності до положень п.п. 1.1 і 1.2 розд. І Порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), вказаний Порядок визначає: організаційні та процедурні питання взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі - Міністерство) з Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України, Державним агентством земельних ресурсів України, Державним агентством лісових ресурсів України, Державним агентством рибного господарства України та Державною інспекцією сільського господарства України у процесі формування та реалізації державної політики у відповідних сферах; механізм взаємодії та обміну інформацією, періодичність її подання між Міністерством і центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - ЦОВВ).

Цей Порядок спрямований на забезпечення узгодженості, планомірності та цілісності формування державної політики, а також ефективності її реалізації.

Спірним наказом до зазначеного Порядку були внесено ряд змін, зокрема, текст Порядку доповнено розділом ІХ «Окремі питання взаємодії керівників ЦОВВ з Міністром щодо кадрових питань» наступного змісту:

« 9.1. Керівники ЦОВВ погоджують з Міністром або особою, яка його заміщує, свої відпустки не пізніше ніж за 7 робочих днів до запланованого терміну відпустки. Таке погодження здійснюється шляхом проставляння візи Міністра на заяві керівника ЦОВВ про надання відпустки. У заяві про надання відпустки зазначаються вид та термін відпустки, а також особа, яка на час відсутності керівника ЦОВВ буде виконувати його обов'язки.

9.2. Керівники ЦОВВ погоджують з Міністром або особою, яка його заміщує, своє службове відрядження. Клопотання про надання погодження на службове відрядження надсилається заздалегідь. До клопотання про надання погодження на службове відрядження за кордон обов'язково додається відповідне технічне завдання, погоджене Міністерством закордонних справ України.

9.3. У разі виїзду керівника ЦОВВ за межі міста Києва під час виконання своїх службових повноважень без оформлення службового відрядження керівник ЦОВВ повинен заздалегідь письмово повідомити про це Міністра або особу, яка його заміщує.

9.4. Міністр погоджує призначення та звільнення з посад керівників та заступників керівників самостійних структурних підрозділів апарату ЦОВВ, керівників і заступників керівників територіальних органів ЦОВВ.

9.5. До складу комісії з конкурсного відбору керівника підприємства, що належить до сфери управління ЦОВВ, включається представник Міністерства.

9.6. Покладання обов'язків керівника підприємства, що належить до сфери управління ЦОВВ, до проведення конкурсу і призначення керівника в установленому законом порядку здійснюється за погодженням з Міністерством.».

Зазначений наказ Мінагрополітики від 09.07.2015 №277 підписаний особисто Міністром та зареєстрований в Мін'юсті 29.07.2015 за №918/27363.

Зі змісту поданого позову вбачається, що позивач не погоджується із законністю виключно положень п.п. 9.1 і 9.6 розд. ІХ наказу Мінагрополітики України від 09.07.2015 № 277, як таких, що суперечать нормам ч. 2 ст. 18 Закону України «Про центральні орган виконавчої влади», ст. 79 Кодексу законів про працю України та ст. 10 Закону України «Про відпустки».

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Правовідносини щодо організації, повноважень та порядку діяльності центральних органів виконавчої влади України регулюються Законом України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 № 3166-VI (далі - Закон № 3166-VI)

У відповідності до норм ст.ст. 1, 3, 6 цього Закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади. Система центральних органів виконавчої влади є складовою системи органів виконавчої влади, вищим органом якої є Кабінет Міністрів України.

Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України.

Зокрема, Міністерство є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох визначених Кабінетом Міністрів України сферах, проведення якої покладено на Кабінет Міністрів України Конституцією та законами України. Міністерство очолює міністр України (далі - міністр), який є членом Кабінету Міністрів України.

Основними завданнями міністерства як органу, що забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох сферах, є: 1) забезпечення нормативно-правового регулювання; 2) визначення пріоритетних напрямів розвитку; 3) інформування та надання роз'яснень щодо здійснення державної політики; 4) узагальнення практики застосування законодавства, розроблення пропозицій щодо його вдосконалення та внесення в установленому порядку проектів законодавчих актів, актів Президента України, Кабінету Міністрів України на розгляд Президентові України та Кабінету Міністрів України; 4-1) забезпечення здійснення соціального діалогу на галузевому рівні; 5) здійснення інших завдань, визначених законами України.

Згідно з нормами ст. 16 Закону № 3166-VI центральні органи виконавчої влади утворюються для виконання окремих функцій з реалізації державної політики як служби, агентства, інспекції. Діяльність центральних органів виконавчої влади спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через відповідних міністрів згідно із законодавством.

У відповідності до п.п. 1, 2, 4 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого указом Президента України від 23.04.2011 № 500/2011 (далі - Положення № 500/2011), Міністерство аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінагрополітики України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань формування та забезпечення реалізації: державної аграрної політики, політики у сфері сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави; державної політики в галузях рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних живих ресурсів, регулювання рибальства та безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства, ветеринарної медицини, безпечності харчових продуктів, у сферах карантину та захисту рослин, охорони прав на сорти рослин, земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, лісового та мисливського господарства, нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Мінагрополітики України відповідно до покладених на нього завдань, в тому числі: утворює, ліквідує, реорганізовує підприємства, установи та організації, затверджує їх положення (статути), в установленому порядку призначає на посади та звільняє з посад їх керівників, формує кадровий резерв на посади керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Мінагрополітики України; виконує у межах повноважень інші функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління, а також здійснює інші повноваження відповідно до законів та актів Президента України.

Мінагрополітики України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.

При цьому, згідно п. 8 Положення № 500/2011, що кореспондуються з нормами ст. 15 Закону № 3166-VI, Мінагрополітики України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Накази Мінагрополітики України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Нормативно-правові акти Мінагрополітики України підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Накази Мінагрополітики України, видані в межах його повноважень, є обов'язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами та місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами.

Повноваження міністра у відносинах з центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується через міністра визначені ст. 18 Закону № 3166-VI.

Так, згідно ч. 2 ст. 18 Закону, Кабінет Міністрів України спрямовує та координує діяльність центральних органів виконавчої влади через міністра у порядку, визначеному цим Законом та актами Кабінету Міністрів України. Зокрема, Міністр: 1) забезпечує формування державної політики у відповідній сфері та контролює її реалізацію центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується ним; 2) погоджує та подає на розгляд Кабінету Міністрів України розроблені центральним органом виконавчої влади проекти законів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України; 3) визначає пріоритетні напрями роботи центрального органу виконавчої влади та шляхи виконання покладених на нього завдань, затверджує плани його роботи; 4) вносить пропозиції Прем'єр-міністрові України стосовно кандидатури на посаду керівника центрального органу виконавчої влади і за пропозицією його керівника - стосовно кандидатур на посади його заступників; 5) погоджує структуру апарату центрального органу виконавчої влади; 6) видає обов'язкові до виконання центральними органами виконавчої влади накази та доручення з питань, що належать до сфери діяльності центрального органу виконавчої влади; 7) погоджує призначення на посади та звільнення з посад керівників та заступників керівників самостійних структурних підрозділів апарату центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується ним; 8) погоджує призначення на посади та звільнення з посад керівників і заступників керівників територіальних органів центрального органу виконавчої влади; 9) погоджує пропозиції керівника центрального органу виконавчої влади щодо утворення, реорганізації, ліквідації його територіальних органів як юридичних осіб публічного права та вносить на розгляд Кабінету Міністрів України відповідне подання; 10) погоджує утворення, реорганізацію, ліквідацію територіальних органів центрального органу виконавчої влади як структурних підрозділів апарату цього органу; 11) порушує перед Кабінетом Міністрів України питання щодо скасування актів центрального органу виконавчої влади повністю чи в окремій частині; 12) доручає керівнику центрального органу виконавчої влади скасувати акти його територіальних органів повністю чи в окремій частині, а в разі відмови скасовує акти територіальних органів центрального органу виконавчої влади повністю чи в окремій частині; 13) порушує перед Кабінетом Міністрів України питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності керівника центрального органу виконавчої влади та його заступників; 14) ініціює питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників структурних підрозділів апарату центрального органу виконавчої влади, його територіальних органів та їх заступників, а також керівників підприємств, установ, організацій, що належать до сфери його управління; 15) ініціює питання щодо проведення службового розслідування стосовно керівника центрального органу виконавчої влади, його заступників, інших державних службовців і працівників апарату центрального органу виконавчої влади та його територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління; 16) приймає рішення щодо проведення перевірки діяльності центрального органу виконавчої влади та його територіальних органів; 17) заслуховує звіти про виконання покладених на центральний орган виконавчої влади завдань та планів їх роботи; 18) визначає структурний підрозділ апарату міністерства, що відповідає за взаємодію з центральним органом виконавчої влади; 19) визначає посадових осіб міністерства, які включаються до складу колегії центрального органу виконавчої влади; 20) визначає порядок обміну інформацією між міністерством та центральним органом виконавчої влади, періодичність її подання; 21) вирішує інші питання, пов'язані із спрямуванням і координацією діяльності центрального органу виконавчої влади.

Крім того,ч. 3 п. 10 Положення № 500/2011 визначено, що Міністр, зокрема:

- спрямовує та координує діяльність Державного агентства земельних ресурсів України, Державного агентства лісових ресурсів України, Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, Державної інспекції сільського господарства України та Державного агентства рибного господарства України (далі - агентства, інспекція та служба), в тому числі: формує державну політику у відповідних сферах та контролює її реалізацію агентствами, інспекцією та службою; визначає пріоритетні напрями роботи агентств, інспекції та служби, а також шляхи виконання покладених на них завдань, затверджує плани їх роботи; вносить пропозиції Прем'єр-міністрові України щодо кандидатур на посади голів агентств, інспекції та служби і за пропозицією їх голів - щодо кандидатур на посади їх заступників; погоджує структуру апаратів агентств, інспекції та служби; видає обов'язкові до виконання агентствами, інспекцією та службою накази та доручення з питань, що належать до сфери їх діяльності; погоджує призначення на посади та звільнення з посад керівників та заступників керівників територіальних органів агентств, інспекції та служби; погоджує пропозиції керівників агентств, інспекції та служби щодо утворення, реорганізації, ліквідації територіальних органів і вносить на розгляд Кабінету Міністрів України відповідне подання; ініціює питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників структурних підрозділів апаратів агентств, інспекції та служби, їх територіальних органів та заступників керівників, а також керівників підприємств, установ, організацій, що належать до сфери їх управління; ініціює питання щодо проведення службового розслідування стосовно керівників агентств, інспекції та служби, заступників, інших державних службовців і працівників апаратів агентств, інспекції та служби та їх територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління; приймає рішення щодо проведення перевірки діяльності агентств, інспекції та служби, їх територіальних органів; установлює порядок обміну інформацією між Мінагрополітики України та агентствами, інспекцією та службою, періодичність її подання; вирішує інші питання, пов'язані із спрямуванням і координацією діяльності агентств, інспекції та служби;

- підписує накази Мінагрополітики України.

Зі змісту наведених норм статей Закону № 3166-VI та положень пунктів Положення № 500/2011 слідує, що Мінагрополітики України, як координатор діяльності центральних органів виконавчої влади (агентств, інспекції та служби) та суб'єкт нормативно-правового регулювання, має повноваження на прийняття нормативно-правових актів у вигляді наказів, що регулюють питання пов'язані із спрямуванням і координацією діяльності таких центральних органів виконавчої вклади, в тому числі при вирішенні кадрових питань.

Статтею 19 Закону № 3166-VI визначений перелік повноважень, які покладені на керівника центрального органу виконавчої влади, зокрема, відповідно до п. п. 2, 6, 18, 33 ч. 4 ст. 19 цього Закону керівник центрального органу виконавчої влади: у межах компетенції організовує та контролює виконання в апараті центрального органу виконавчої влади та його територіальних органах Конституції та законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів міністерств; забезпечує виконання центральним органом виконавчої влади наказів та доручень міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, з питань, що належать до сфери діяльності центрального органу виконавчої влади; утворює, ліквідовує, реорганізовує підприємства, установи, організації, затверджує їхні положення (статути), в установленому порядку призначає на посади та звільняє з посад їх керівників, здійснює в межах своїх повноважень інші функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління; здійснює інші повноваження відповідно до цього та інших законів.

З контексту норм ст. 19 Закону вбачається, що перелік повноважень покладених на керівника центрального органу виконавчої влади не є вичерпним, та при здійсненні своїх повноважень керівник центрального органу виконавчої влади повинен керуватися в тому числі наказами та дорученнями міністра.

Таким чином, судом встановлено, що Мінагрополітики України, в особі Міністра, уповноважено чинним законодавством України видавати та підписувати накази, крім того, накази, що стосуються вирішення кадрових питань у центральних органах виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується таким міністерством. Зокрема, з метою врегулювання питання щодо порядку покладення обов'язків керівника підприємства, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, до проведення конкурсу і призначення керівника в установленому законом порядку, Мінагрополітики України був прийнятий спірний наказ від 09.07.2015 № 277, яким визначений обов'язок керівника центрального органу виконавчої влади погоджувати дане питання з міністерством.

Отже, судом не встановлено незаконних дій відповідача 1 щодо видачі наказу від 09.07.2015 № 277 «Про внесення змін до Порядку взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координуються Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України» в частині доповнення тексту діючого Порядку взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координуються Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України п. 9.6, а тому даний наказ в зазначеній частині суд вважає таким, що прийнятий Мінагрополітики України на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання позивача на наявність обставин, що зумовлять виникнення корумпованості в управлінні державними підприємствами та нанесення шкоди третім особам у зв'язку з дією п. 9.6 спірного наказу, суд відхиляє як нормативно та документально непідтверджені.

Оцінюючи твердження позивача про невідповідність положень п. 9.1 розд. ІХ спірного наказу від 09.07.2015 №277 нормам чинних законів України суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 і 5 ст. 79 Кодексу законів про працю України черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Аналогічні норми закріплені у ч. 10 і 11 ст. 10 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР.

Відповідно до п. 20 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених чинною на сьогодні постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.07.84 р. № 213, граничним терміном складання графіків відпусток на кожний календарний рік є 5 січня поточного робочого року.

Якщо графіком відпусток визначається тільки місяць початку використання відпустки, то конкретна дата початку відпустки повинна бути узгоджена між роботодавцем та робітником.

За змістом вказаних норм Кодексу та Закону у власника (роботодавця) або уповноваженого ним органу виникає обов'язок щодо письмового повідомлення працівника про дату початку щорічної відпустки. При цьому, письмовим повідомленням у цьому разі може слугувати як окремо складений документ довільної форми, так і підпис працівника про ознайомлення у наказі про надання щорічної відпустки.

Крім того, нормами ч. 12 ст. 10, ст. 11 Закону України «Про відпустки» передбачається надання працівнику можливості піти у щорічну відпустку у інший зручний для нього час, що не обумовлений графіком відпусток, та перенесення щорічних відпусток у випадках визначених законом.

В даному випадку погодження дати початку щорічної відпустки і її тривалості, про які просить працівник у поданій керівнику підприємства (власнику або уповноваженій ним особі) заяві, відбувається шляхом проставлення керівником підприємства свого підпису (в якості згоди на надання щорічної відпустки у вказані в заяві терміни) та передачі заяви до відділу кадрів підприємства, де на її підставі оформляють наказ про надання щорічної відпустки.

Проаналізувавши зміст п. 9.1 розд. ІХ спірного наказу від 09.07.2015 № 277 суд дійшов висновку, що в даному пункті не міститься положення щодо скорочення законодавчо визначеного терміну повідомлення керівника центрального органу виконавчої влади про дату початку відпустки встановленої саме графіком відпусток, що, свою чергу свідчить про прийняття відповідачем 1 вказаного закону у відповідності до норм чинного трудового законодавства.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про те, що Мінагрополітики, як суб'єкт владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного наказу від 09.07.2015 № 277, та Мін'юст при здійсненні державної реєстрації такого нормативно-правового акта, діяли в межах та спосіб, визначений чинним законодавством України.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, у звязку з чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Погрібніченко І.М.

Суддя Шулежко В.П.