Справа № 2а-1066/10
Суддя: Баранкевич В. О.
Дата ухвалення: 2010-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа № 2а-1066 2010р.
ПОСТАНОВА Іменем України

16 серпня 2010 року Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Баранкевич В.О.

при секретарі Андрусенко В.А.

в присутності позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної автоінспекції УМВС України в Миколаївській області - на постанову ВЕ№ 170875 від 27.07.2010року, -

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2010 року позивач звернувся в суд з позовом до УДАІ УМВС в Миколаївській області на постанову ВЕ№170875 від 27.07.2010 року. Позивач просить скасувати вищевказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності посилаючись на те, що при її винесені працівниками ДАІ порушено вимоги ст.283 КУпАП тому, а також на те що при складені протоколу та винесені оскаржуваної постанови не було оцінено та викладено всі обставини які існували на той момент.

В судовому засіданні позивач пояснив, що 27 липня 2010 року старшим інспектором ДПС ВДАІ з ОАТ м. Миколаєва відносно нього було винесено постанову серії ВЕ№170875.

Відповідно до вказаної постанови позивача було визнано винним в порушенні п.18.1. Правил дорожнього руху, скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300грн. за те, що 27 липня 2010 року о 12год. 26 хв. в м. Миколаїв по пр. Миру, ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 та на нерегульованому пішохідному переході не надав дорогу пішоходу.

Позивач пояснив, що 27 липня 2010 року близько 12год. 26 хв. в м. Миколаїв по пр. Миру, він дійсно керував автомобілем НОМЕР_1 та рухався в крайній лівій смузі руху, після проїзду перехрестя на якому не було пішоходів його зупинив працівник ДПС який повідомив, що позивач нібито не пропустив пішоходів які переходили проїзну частину з правої сторони від напрямку руху його автомобіля.

Позивач зазначив, що він відразу ж заперечив твердження інспектора, оскільки викладене ним не відповідало дійсності. Крім того попереду автомобіля позивача в правій смузі руху рухався автомобіль який повернув праворуч і позивач зазначив ІДПС, що якщо б пішоходи дійсно переходили проїзну частину як вказував на те інспектор, то автомобіль який рухався попереду здійснив би на них наїзд. Все вищевикладене позивач записав у поясненні до протоколу про адміністративне правопорушення, який працівник ДПС все-таки почав складати.

Позивач зауважив, що ІДПС при складені протоколу вказав, що при даному порушені нібито був присутній свідок, хоча позивач не бачив щоб у когось ще брали

пояснення, а отже і не мав змоги у відповідності до ст.268 КУпАП надати свої заперечення до пояснень свідка.

До того ж працівником ДАІ не було допитано свідка який знаходився в автомобілі позивача та самих нібито потерпілих, що було необхідно для об'єктивного розгляду

справи та не було вписано їх в протокол, що є порушенням ст. 256 КУпАП, та не дотримано вимог ст.283 КУпАП тому, що не було оцінено та викладено в постанові всі

обставини які існували на той момент.

Позивач додав, що до того ж розгляд справи було проведено без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання документів які характеризують його особу, інших доказів по справі, хоча він про це просив інспектора, чим порушено ст.3, 59 Конституції України, ст.268, 271 КУпАП і призвело до того, що і при винесені постанови не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід врахувати при призначені адміністративного стягнення.

Позивач підсумував, що таким чином зв'язок між його діями та наявністю правопорушення є об'єктивно не доведеним та не підкріплений будь-якими доказами і не може бути покладений в основу притягнення його до адміністративної відповідальності, а постанова винесена з порушенням чинного законодавства, без урахування всіх наявних фактичних даних які існували на той момент не може бути законною та підлягає скасуванню.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений

про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення , дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує про адміністративного позову. Проте УДАІУМВС України не надано належних доказів вини ОСОБА_1 у вище зазначеному правопорушенні.

З вищевикладеного видно, що постанова ВЕ№170875 від 27.07.2010 року по справі,

про адміністративне правопорушення є протиправною.

Таким чином на підставі ч. 2 ст. 71, ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,10,

12, 158-163, 186 КАСУ України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову ВЕШ70875 від 27.07.2010року по справі про адміністративне правопорушення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 300 (триста) гривень, та провадження по справі закрити.

Стягнути з УДАІ УМВС в Миколаївській області на користь держави 3 (три) грн. 40 коп. державного мита.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий