Справа № 826/3191/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 вересня 2016 року № 826/3191/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕВА» про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича (далі - відповідач) за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕВА» (далі - третя особа) та просить суд:

- визнати незаконними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності №12954315 про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕВА», права власності на нежитлову будівлю площею 170, 8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1 на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 20.08.2015 та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 25.12.2015;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, індексний номер: 27861393 від 18.01.2016 про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю площею 170, 8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1 на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 20.08.2015 та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 25.12.2015 за товариством з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕВА»;

- скасувати запис №12954315 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕВА» права власності на нежитлову будівлю площею 170, 8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1 на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 20.08.2015 та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 25.12.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що станом на час прийняття спірного рішення ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2016 №344/10665/15-ц виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 20.08.2015 було зупинено до закінчення касаційного розгляду. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що на майно, право власності на яке зареєстровано за третьою особою спірним рішенням станом на час прийняття останнього було обтяжено іпотекою та арештом.

Відповідач в судове засідання не прибув, явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відношення до позову не висловив.

Третя особа проти задоволення адміністративного позову заперечила з підстав викладених в письмових запереченнях, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні, з огляду на неявку відповідача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду адміністративної справи судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна 19.01.2016 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №27861393, відповідно до якого за товариством з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕВА» зареєстровано право власності на магазин «Діадема» (нежитлову будівлю) площею 170, 8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1 (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

З матеріалів справи слідує, що вказане рішення прийнято на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 20.08.2015 та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 25.12.2015.

Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте всупереч вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Вирішуючи спір по суті суд звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2007 №1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону №1952-IV дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Державна реєстрація речових прав на об'єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об'єкта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав, в контексті ч. 1 ст. 3 Закону №1952-IV є: 1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. 3 Закону №1952-IV).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону №1952-IV державним реєстратором є нотаріус.

В силу приписів ст. 182 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV встановлено, що державний реєстратор, серед іншого встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

При цьому, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень чітко врегульовані нормами Закону №1952-IV, є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

В обґрунтування підстав для скасування спірного рішення позивач зазначає про наявність обтяження на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за третьої особою.

Суд, оцінивши вказані доводи, звертає увагу на наступне.

Так, п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону №1952-IV визначено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

З вказаного слідує, що відмова в державній реєстрації прав з підстави наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що оскаржуване рішення прийнято на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 20.08.2015 та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 25.12.2015.

Як вбачається зі змісту ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 25.12.2015 рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 20.08.2015 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В свою чергу, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 20.08.2015 витребувано у ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕВА» нерухоме майно - магазин «Діадема», що знаходить за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за товариством з обмеженою відповідальністю «Женева», , місцезнаходження: вул. Артема, буд. № 24 «б», м. Київ, право власності на нерухоме майно - магазин «Діадема», що знаходить за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, за підсумком наведеного, суд дійшов до висновку, що в даному випадку, підстави для відмови в державній реєстрації, з огляду на наявність зареєстрованого обтяження речових прав відсутні в силу приписів п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону №1952-IV, а тому доводи позивача в цій частині є необґрунтованими та такими, що не беруться до уваги судом.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні спору по суті судом взято до уваги посилання ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду України від 11.11.2014 №21-357а14. Проте, суд зазначає, що вказаною постановою вирішувалися спірні правовідносини, які виникли до 01.01.2016. Тобто, фактично судом застосовувалися норми права, які діяли до моменту внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема до ст. 24 Закону, якою, як вже було зазначено, відмова в державній реєстрації прав з підстави наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Слід додати, що редакція ст. 24 Закону №1952-IV станом на час прийняття рішення Верховним Судом України не містила в собі положень про незастосування підстав для відмови у державній реєстрації прав, з огляду на наявні зареєстровані обтяження у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

В той же час, оскаржуване рішення прийнято 19.01.2016, тобто зі вступом в силу положення п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №1952-IV. Таким чином, в контексті ч. 2 ст. 5 КАС України, суд дійшов до висновку про необхідність застосування положень Закону №1952-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 19.01.2016.

За таких обставин, суд вважає за можливе відійти від висновків викладених в постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 №21-357а14 з підстав, що вказані вище.

Поряд з цим, судом відхиляються доводи позивача, як на підставу для задоволення адміністративного позову на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2016 №344/10665/15-ц, якою зупинено виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 20.08.2015 до закінчення касаційного розгляду, оскільки останньою не заборонено вчинення реєстраційних дій.

При цьому, суд вважає за необхідне закцентувати увагу на тому, рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 №344/10665/15-ц рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 20.08.2015 та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області №344/10665/15-ц від 25.12.2015 в частині вирішення позову товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕВА» до ОСОБА_1, за участю третьої особи про визнання права власності на нерухоме майно скасовано та відмовлено у задоволені позову в цій частині.

В той же час, зазначені вище рішення в частині позовних вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння залишено без змін.

Зі змісту рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 №344/10665/15-ц судом вбачається, що підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційної інстанції було наступне «суди не звернули увагу на те, що позивач вже є власником спірного майна, саме з підстав того, що поза його волею як власника таке майно вибуло, тому спірний магазин слід витребувати з чужого володіння. Рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.».

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Позивачем в порядку ч. 1 ст. 71 КАС України не доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 71, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов