Справа № 22-а/0690/4016/11
Суддя: Гансецька І. А.
Дата ухвалення: 2011-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/4016/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І. А.

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.

при секретарі: Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду

України в Радомишльському районі Житомирської області на постанову Радомишльського районного

суду Житомирської області від 08 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1

Володимировича до Управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі

Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,-

встановила:

Позивач звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області, просив визнати дії відповідача неправомірними, стягнути на його користь доплату до пенсії як дитині війни за 2007-2008 роки, а також поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 08 жовтня 2009 року позов задоволено частково. Поновлено строк звернення до суду з адміністративним позовом. Визнано неправомірними дії відповідача щодо невиплати позивачу пенсії з урахуванням надбавки як дитині війни, стягнуто на користь позивача доплату до пенсії за період з 09.07, 2007 року по 31.12.2007 року та з 24.05.2008року по 31.12.2008 року в сумі 1611,92 гри.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову. Зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України „Про соціальний захист дітей війни, здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Також, апелянт I посилається на те, що суд безпідставно застосував положення ст, 28 Закону України „Про І загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків.мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Дію статті 6 вказаного Закону було обмежено Законом України „Про державний бюджет на 2008 рік, а 'тому виплати пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги в 2008 роках проводились в меншому, ніж передбачено Законом, розмірі.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення Закону' України „Про Державний бюджет на 2008 рік щодо обмеження виплат, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Зазначене рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України та мають преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,

що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі

положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним

Судом України рішення про їх неконституційність.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних

сум, оскільки такі кошти о бюджетними, та їх не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а кошти Пенсійного фонду України не

включаються до складу Державного бюджету України, є необґрунтованими.

Відповідно до Положення „Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом

Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року саме на територіальні управління ЇЇФУ покладені

такі функції, а питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за

віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне

страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної

пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. А відтак, положення ч.З ст. 28 Закону України

„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру

пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій,

призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для

обрахування доплат, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання

неправомірними дій УПФ України в Радомишльському районі щодо відмови у перерахунку та

виплаті позивачу доплати до пенсії.

Разом з тим, задовольняючи вимогу про стягнення коштів, суд першої інстанції помилився у

визначенні способу захисту порушеного права. Оскільки вказані грошові суми не були нараховані

позивачу, а суд не наділений компетенцію виконувати функцію органу, який уповноважений

нараховувати кошти, позов в цій частині слід задовольнити частково, зобовязавши відповідача

нарахувати кошти та забезпечити їх виплату.

Також, встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом 20.03.2009 року, просив стягнути з відповідача недоплачені кошти за 2007-2008 роки та поновити строк звернення до суду, оскільки дізнався порушення своїх прав в листопаді 2007 року.

За змістом ст.ст.99, 102 КАС України в редакції, що діяла на час виникнення спірних і правовідносин, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи

встановлюється річний строк. Пропущений з поважних причин процесуальний строк може бути поновлений судом за клопотанням, яка бере участь в справі.

Зазначена позивачем причина пропуску даного строку не може вважатись поважною, в

позивача було достатньо часу, починаючи з листопада 2007 року, для звернення до суду з

відповідним позовом.

За таких обставин постанову належить частково скасувати і прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі

Житомирської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 08 жовтня

2009 року в частині стягнення коштів на користь ОСОБА_1.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі

Житомирської області здійснити нарахування та забезпечити виплату ОСОБА_1

Володимировичу доплати до пенсії як дитині війни в розмірі, передбаченому ст.6 Закону України

«Про соціальний захист дітей війни» за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

В решті постанову залишити без змів.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: