Справа № 813/1827/16
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року № 813/1827/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В.,

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

представника позивача - Синявської-Чаус О.О.,

представника відповідача - Кріль Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Львівського комунального підприємства "Цитадель-Центр" про стягнення заборгованості, -

встановив:

Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівського комунального підприємства "Цитадель-Центр" (далі - відповідач, ЛКП "Цитадель-Центр") про стягнення боргу в сумі 111401,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до положень статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для відповідача у 2014- 2015 роках встановлено певний норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, який ним не виконано. Враховуючи виявлені порушення відповідач, згідно з статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" зобов'язаний сплатити на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції за незабезпечення встановленого нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2014 році в сумі 43184,38 грн, пеню в сумі 10415,82 грн та у 2015 році в сумі 56612,5 грн, пеню в сумі 1188,95 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у запереченні. Зазначив, що ЛКП "Цитадель-центр" вжито належних та передбачених чинним законодавством заходів щодо працевлаштування інвалідів, зокрема направлялась інформація про зайнятість і працевлаштування громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштування до центрів зайнятості за своїм місцезнаходженням, в яких відображено інформацію щодо можливості працевлаштування інвалідів. Стверджує, що на підприємство покладено обов'язок з забезпечення кількості робочих місць для інвалідів, а не пошук інвалідів для їх працевлаштування. Крім того, зазначає, що відповідач не відмовляв інвалідам в укладенні трудового договору без належних на це підстав, не звільняв інвалідів з ініціативи адміністрації з мотивів інвалідності, не змінював характеру трудової діяльності із загрозою погіршення здоров'я інвалідів. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову виходячи з наступного.

Згідно інформації про зайнятість і працевлаштування громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню за 2014 рік середньооблікова чисельність штатних працівників за попередній календарний рік становить 65 осіб, у тому числі чисельність працівників, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, які працювали на умовах повної зайнятості у звітному періоді становить 13 осіб, квота у розмірі 5% середньооблікової чисельності штатних працівників становить 2 особи.

Головним управлінням Держпраці у Львівській області проведено перевірку додержання ЛКП "Цитадель-Центр" законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зокрема, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів та складено відповідний акт.

Згідно із актом перевірки проведеної за 2014 рік, середньооблікова кількість штатних працівників відповідача у 2014 році становила 64 особи, з них середньооблікова чисельність фактично працюючих інвалідів 1 особа. Норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2014 році для відповідача становив 3 особи. Отже, відповідачем не виконано норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості 2 осіб. Середньорічна заробітна плата штатного працівника за 2014 рік у відповідача становила 21592,19 грн.

Відповідно до розрахунку по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році, сума адміністративно-господарських санкцій становить 43184,38 грн та пеня 10415,82 грн.

Згідно інформації про зайнятість і працевлаштування громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню за 2015 рік середньооблікова чисельність штатних працівників за попередній календарний рік становить 64 особи, у тому числі чисельність працівників, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, які працювали на умовах повної зайнятості у звітному періоді становить 19 осіб, квота у розмірі 5% середньооблікової чисельності штатних працівників становить 3 особи, чисельність громадян, яких планується працевлаштувати в поточному році у рахунок квоти становить 2 особи.

Головним управлінням Держпраці у Львівській області проведено перевірку додержання ЛКП "Цитадель-Центр" законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зокрема, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів та складено відповідний акт.

Відповідно до акту перевірки за 2015 рік, середньооблікова кількість штатних працівників Відповідача у 2015 році становила 64 особи, з них середньооблікова чисельність фактично працюючих інвалідів 1 особа. Норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2014 році для відповідача становив 3 особи. Отже, відповідачем не виконано норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості 2 осіб. Середньорічна заробітна плата штатного працівника за 2015 рік у відповідача становила 28306,25 грн.

Згідно розрахунку по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році, сума адміністративно-господарських санкцій становить 56612,5 грн та пеня 1188,95 грн.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався наступним.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 18-1 цього Закону державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до частиною 1 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно: - розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів; - здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Проведеною перевіркою додержання ЛКП "Цитадель-Центр" законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, на підприємстві у 2014 та 2015 роках становить 3 особи, натомість на підприємстві у 2014 та 2015 роках працевлаштовано 1 особу інваліда.

Разом з тим у ході судового розгляду встановлено, що у ЛКП "Цитадель-центр" працевлаштовано:

- ОСОБА_3, інваліда ІІ групи відповідно до довідки МСЕ 017087, який працює на підприємстві з 28.08.2001 року по теперішеній час, що підтверджується копією наказу від 27.08.2001 про прийом на роботу та копією трудової книжки;

- ОСОБА_4, інваліда І групи відповідно до довідки 10 ААА № 833794, яка працювала на підприємстві відповідно до цивільно-правової угоди з 01.01.2014 до 31.12.2014;

- ОСОБА_5, інваліда ІІІ групи, відповідно до довідки 10 ААВ № 707031, яка працює на підприємстві з 01.09.2015 по теперішній час, що підтверджується копією наказу від 31.08.2015 № 16/к про прийняття на роботу та копією трудової книжки.

Статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що підприємства, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно з частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

При цьому суд враховує те, що обов'язок державних органів щодо працевлаштування інвалідів виникає після виконання підприємствами обов'язку щодо створення робочих місць і надання передбаченої законодавством про соціальну захищеність інвалідів інформації про наявність вільних робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Згідно Інструкції щодо заповнення форми звітності № 3-ПН Звіт про наявність вакансій, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, для інформування населення про наявність вакансій, сприяння працевлаштуванню громадян, зареєстрованих у центрах зайнятості як такі, що шукають роботу, для підбору персоналу на замовлення роботодавців використовується форма звітності № 3-ПН Звіт про наявність вакансій.

Відповідачем до матеріалів справи додано звітність форми 3-ПН про попит на робочу силу (вакансії) подану до Львівського міського центру зайнятості упродовж 2014, 2015 років.

Також з листа-відповіді Львівського обласного центру зайнятості від 01.09.2016 № 05-3273/0-16 вбачається, що ЛКП "Цитадель-Центр" протягом 2014 року та 2015 року подавались звіти до Львівського обласного центру зайнятості за формою 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії). Протягом 2014 року та 2015 року направлення з відмовою у працевлаштуванні даним підприємством відсутні.

Суд також зазначає, що працевлаштування інвалідів залежить від їх волевиявлення при зверненні до підприємства чи служби зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 20.06.2011 у справі № 21-60а11 та від 02.04.2013 у справі № 21-95а13 за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вживав заходів, передбачених законодавством, спрямованих на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення у сфері господарювання.

При цьому, Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів не надало суду даних щодо направлення інвалідів для працевлаштування, безпосереднє їх звернення або відмови у працевлаштуванні інваліда не має.

Судом встановлено, що відповідачем вжито усіх можливих заходів для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" нормативу робочих місць, тому немає підстав для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій за порушення нормативу щодо працевлаштування інвалідів.

Враховуючи те, що немає підстав для застосування до Львівського комунального підприємства "Цитадель-Центр" адміністративно-господарських санкцій, тому немає підстав і для стягнення з відповідача пені за порушення строків сплати таких санкцій.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а відтак у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 94 КАС України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 27.09.2016.