Справа № 733/1234/16-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 733/1234/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Овчарик В.М. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Бесараб В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити. Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області щодо припинення з 01 червня 2015 року виплати пенсії як пенсіонеру за віком. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області відновити з 01 червня 2015 року виплату пенсію.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 26.04.2014 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На даний час позивач продовжує працювати на посаді бухгалтера у Сезьківській сільській раді Ічнянського району Чернігівської області та є посадовою особою органу місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (а.с. 8).

13 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відновлення виплати пенсії у зв'язку з її припиненням з 01 квітня 2015 року (а.с. 5).

Листом від 20.07.2016 №15/02/Г-2 відповідач відмовив позивачу у відновленні виплати пенсії з 01.04.2015, оскільки останній працює на посаді бухгалтера виконкому Сезьківської сільської ради та є посадовою особою місцевого самоврядування. Після звільнення з роботи виплата пенсії буде поновлена (а.с. 6).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку пенсійного органу та з метою їх відновлення пенсіонер звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач на даний час є посадовою особою органу місцевого самоврядування, а застосуванню підлягає спеціальний закон, який регулює правовідносини пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців та прирівняних до них осіб - посадових осіб органів місцевого самоврядування, зокрема, Закон України від 02.03.2015 № 213-VIII та від 24.12.2015 №911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», тому відповідач правомірно припинив виплату позивачу пенсії з 01.04.2015.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування регулюється статтею 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно з ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування, виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і посад. Пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу, за рахунок внесків до Пенсійного фонду України, що сплачуються відповідно до закону.

Таким чином, посадові особи органів місцевого самоврядування в частині оплати праці та пенсійного забезпечення прирівнюються до державних службовців відповідних категорій.

У відповідності до частини сьомої ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції, що діяла до 01.04.2015) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII (Закон №213-VIII), яким внесено зміни до ряду законів, зокрема до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно з п. 9 Закону №213-VIII частину сьому статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

Крім того, Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VІІІ вказану норму викладено в іншій редакції: «У частині сьомій статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (цифри і слова « 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року» замінити цифрами і словами « 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року».

Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону №911-VIII цей Закон набирає чинності з 01 січня 2016 року.

При цьому, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №213-VIII встановлено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Отже, під час розгляду даної справи застосуванню підлягає спеціальний закон, який регулює правовідносини пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців та прирівняних до них осіб - посадових осіб органів місцевого самоврядування, яким є, зокрема, Закон України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Враховуючи те, що позивач по даний час є посадовою особою органу місцевого самоврядування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач з урахуванням приписів Закону №213-VIII та Закону №911-VIII правомірно не здійснював позивачу виплату пенсії з 01.04.2015.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.07.2016 (справа №К/800/6387/16) та від 19.05.2016 (справа №К/800/52480/15).

Посилання позивача як на підставу відновлення з 01.06.2015 пенсії на п. 5 «Прикінцеві положення» Закону №213-VIII, відповідно до якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки вказаний пункт не містить приписів щодо відновлення виплати всіх пенсій, у тому числі спеціальних.

Доводи ОСОБА_2 про те, що починаючи з 01 червня 2015 року посада, на якій він працює, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а тому підстави для невиплати йому пенсії відпали, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки положення частини сьомої ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» чітко визначає, що підставою для тимчасової невиплати пенсії є період служби в органах місцевого самоврядування, а не право на призначення пенсії.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області правомірно відмовило позивачу у поновленні виплати пенсії, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.