Справа № 282/461/16
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Вальчук В.В.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" вересня 2016 р. Справа № 282/461/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

та позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чуднівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Любарського районного суду Житомирської області від "13" червня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Чуднівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання відновити виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чуднівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській областіі, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної йому пенсії по інвалідності з 01 квітня 2015 року, а також зобов'язати відповідача відновити виплату раніше призначеної пенсії з 01 квітня 2015 року.

Поставною Любарського районного суду Житомирської області від 13.06.2016 позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Чуднівського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області починаючи з 01.04.2015 року, щодо відмови ОСОБА_3 у відновленні виплати пенсії по третій групі інвалідності у розмірі 1049,00 грн.

Зобов'язано Чуднівське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області відновити виплату пенсії ОСОБА_3 починаючи з 01.04.2015 року по третій групі інвалідності, та стягнути з Чуднівського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області на його користь заборгованість по пенсії за період з 01.04.2015 року по день розгляду справи судом із розрахунку 1049.00 грн. за місяць.

Стягнуто з бюджетних асигнувань Чуднівського об'єднаного управління ПФУ в Житомирській області, яке знаходиться за адресою: м. Чуднів, вул. Героїв Майдану, 107 Житомирської області, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на картку Приватбанку 599893 судовий збір у сумі 1102,40 грн.

Зобов'язано Чуднівське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області протягом місяця з дня набрання постановою законної сили подати суду звіт про виконання постанови.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Чуднівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги. Просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Любарсьому районі з 01.04.2011 отримує пенсії по інвалідності третьої групи, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". На даний час позивач працює на посаді головного державного інспектора з питань юридичної роботи в Чуднівській ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області.

З 01 квітня 2015 року позивачу тимчасово припинено виплату пенсії, у зв'язку з чим він звернулась до відповідача. Листом від 07.04.2016 управління повідомило, що виплата пенсії по інвалідності припинена у зв'язку з набранням чинності з 01.04.2015 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що з 01.04.2015 року виплата пенсії по інвалідності, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню, а УПФУ необґрунтовано відмовлено в цьому.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Встановлено, що призупинення виплати пенсії позивачу було здійснено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 2 березня 2015 року, який набрав чинності з 01.04.2015 року.

Цим законом до абзацу другого частини 1 статті 47 Закону України № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" були внесені зміни, якими встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Таким чином, законодавчо встановлено заборону виплати з 01.04.2015 року пенсій призначених відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове државне пенсійне страхування" особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі державним службовцям відповідно до Закону України "Про державну службу".

Водночас, пунктом 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру"; "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України"; "Про Кабінет Міністрів України"; "Про судову експертизу"; "Про Національний банк України"; "Про службу в органах місцевого самоврядування"; "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що вона чітко визначає подію з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів" та інших спеціальних законів.

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У зв'язку із цим, необхідно констатувати, що вказаний в пункті 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону № 213-УІІІ від 02.03.2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, а тому з вказаної дати втратили чинність норми Закону України "Про державну службу" та інших спеціальних Законів щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цими Законами не призначаються.

Враховуючи те, що з 01.06.2015 року для позивача як державного службовця скасовано норми, що передбачають право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", колегія суддів дійшла висновку висновку, що відсутні правові підстави для припинення виплати позивачу пенсії за віком, яку призначено відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", у зв'язку з чим відпали підстави для призупинення виплати йому пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Як вбачається з п.6 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Згідно ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» принципами загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, поряд з іншими, є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат; державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, відповідальність суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 4.Х1.195( (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин майнового стану, народження або інших обставин.

Відтак, суд першої інстанції правильно зазначив, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване ст.46 Конституції України, обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання була висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2016 року справа №333/6710/15-а.

Однак, відповідно до ст.47 Закону №1058 (у редакції цієї статті згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (далі -Закон №911) визначено, що тимчасово з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Статтею 46 та п.6 ст.92 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Відтак, згідно із абзацами 2 і 3 ст.47 Закону №1058 (в редакції цієї статті згідно із змінами внесеними п.22 розділу І Закону №911) з 1 січня 2016 року позивачу, який працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", призначена пенсія по інвалідності не виплачується відповідачем правомірно.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача відновити виплату пенсії по інвалідності з 01 квітня 2015 року та стягнення заборгованості по день розгляду справи судом тобто по 13 червня 2016 року.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає таке.

У відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондуються з положенням абз.7 п. 4 ч. 1 ст. 163 цього Кодексу де міститься норма про те, що постанова суду складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, за приписами ст. 267 КАС України зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов'язком суду.

Враховуючи обставини справи колегія суддів не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до Чуднівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про поновлення виплати пенсії 04.04.2016, а до суду з адміністративним позовом 10 травня 2016 року та в позові просив задовольнити вимоги з 01.04.2015. Клопотання про поновлення строку звернення до суду не заявлялося.

Спірні правовідносини виникли з приводу виплати пенсії, яка за своєю правовою природою не є одноразовою виплатою, а носить щомісячний та безстроковий характер. Про припинення виплати пенсії позивач дізнався у відповідному місяці.

Враховуючи, що позовну заяву було подано 10.05.2016 суд приходить до висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання пенсії за період з 01.06.2015 року по 09.11.2015 року, що з урахуванням приписів ст.100 КАС України є підставою для залишення позову у вказаній частині без розгляду, порушені права та інтереси підлягають захисту з 10.11.2015 р. по 31.12.2015.

Невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а так само порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення згідно ст.202 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чуднівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Постанову Любарського районного суду Житомирської області від "13" червня 2016 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Чуднівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_3 у відновленні виплати пенсії по третій групі інвалідності.

Зобов'язати Чуднівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити нарахування та виплату пенсії по третій групі інвалідності ОСОБА_3 з 10 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року.

В решті позову відмовити.

Позовні вимоги за період з 01 червня 2015 року по 09 листопада 2015 року залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "26" вересня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Чуднівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Героїв Майдану,107,м.Чуднів,Житомирська область,13200

4-третій особі: - ,