Справа № 802/729/16-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/729/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

13 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Іванова Юрія Віталійовича,

представника відповідача Гунько Тетяни Сергіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішення, наказів та подання,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2016 року приватний нотаріус ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішення, наказів та подання.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач -Міністерство юстиції України, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач здійснював нотаріальну діяльність у Калинівському районному нотаріальному окрузі Вінницької області на підставі свідоцтва № 2633 від 22 квітня 1997 року про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України, та реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності № 27 від 23 квітня 1997 року, виданого управлінням юстиції Вінницької області (том 1 а.с. 15).

В 2004, 2007 роках ОСОБА_2 надано розписки про позику громадянину ОСОБА_6, якими засвідчено факт отримання позивачем та його сином ОСОБА_7 в борг грошових коштів (том 1 а.с. 220-221). Також, в 2011 році позивачем надано розписки про позику громадянину ОСОБА_8, якими засвідчено факт отримання позивачем та його дружиною ОСОБА_9 в борг грошових коштів (том 1 а.с. 13 - 14 ). Зазначені розписки підписані власноруч позивачем та скріплені належною йому печаткою приватного нотаріуса.

Громадянин ОСОБА_8 неодноразово (27.03.2014 року, 06.05.2014 року, 26.05.2014 та 17.09.2015 року) звертався до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зі скаргами на дії приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу про порушення ним ст. 9 Закону України "Про нотаріат".

17 вересня 2015 року на адресу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області надійшла скарга на дії приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 за вх. № 797/5 від 17 вересня 2015 року (том 1 а.с.241-243) з проханням провести перевірку діяльності приватного нотаріуса та вирішити питання про позбавлення його свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

За наслідком розгляду, листом № Д-797/5 від 06.10.2015 року, скарга за вх. № 797/5 від 17 вересня 2015 року направлена на розгляд Комісії з професійної етики Відділення Нотаріальної палати України у Вінницькій області (том 1 а.с. 256 - 258).

Відповідно до протоколу засідання Комісії з професійної етики Відділення Нотаріальної палати України у Вінницькій області № 3 від 12.10.2015 року, розглянувши звернення Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області щодо порушень Правил професійної етики приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_2, Комісія з професійної етики Відділення Нотаріальної палати України у Вінницькій області зробила висновок про наявність в діях позивача порушення Правил професійної етики нотаріусів України (том 1 а.с. 261-262).

Комісією з професійної етики Відділення Нотаріальної палати України у Вінницькій області листом від 19.10.2015 року повідомлено Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області про неодноразове порушення позивачем Правил професійної етики та зазначено про наявність підстав для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю у зв'язку з порушенням п. «і» ч. 2 та ч.3 ст. 12 Закону України "Про нотаріат" (том 1 а.с. 260).

23 листопада 2015 року Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області звернулось до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України з поданням № 1/2141-15 про розгляд питання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, на підставі пп. «і» п. 2 ст. 12 Закону України «Про нотаріат», (том 1 а.с. 170-176) та видало наказ від 23 листопада 2015 року № 236/7 "Про призупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2." (том 1 а.с. 118).

За результатами розгляду подання Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 1/2141-15 Вища кваліфікаційна комісія нотаріату, на підставі пп. «і» п. 2 ч.1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат», прийняла рішення № 4 про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 22 квітня 1997 року за №2633, на ім'я ОСОБА_2, у зв'язку з неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики (том 1 а.с. 151-157).

22 квітня 2016 року, на підставі рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату № 4, Міністерство юстиції України видало наказ № 1198/5 "Про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_2." (том 1 а.с. 8).

10 травня 2016 року Головним територіальним управлінням юстиції у Вінницькій області прийнято наказ №120/7 "Про припинення діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2." (том 1 а.с. 9).

Не погодившись з прийнятими відповідачами рішеннями, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час надання розписок про позику позивач не вчиняв нотаріальних дій, як приватний нотаріус Калинівського районного нотаріального округу, будь яких негативних наслідків від проставлення позивачем на розписках печатки приватного нотаріуса відповідачі не вбачають, кримінальні провадження відносно ОСОБА_2 не порушувались, отже, висновки Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області щодо неодноразового порушення позивачем Правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України є помилковими, а рішення протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Пунктом 14 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначається організація і діяльність органів нотаріату.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про нотаріат" правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, Закон України "Про нотаріат" від 02.09.1993 №3425-XII, інші законодавчі акти України.

Згідно зі ст. 2-1 Закону України "Про нотаріат" державне регулювання нотаріальної діяльності полягає у встановленні умов допуску громадян до здійснення нотаріальної діяльності, порядку зупинення і припинення приватної нотаріальної діяльності, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; здійснення контролю за організацією нотаріату, проведення перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначення органів та осіб, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють контроль за організацією нотаріату, проводять перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні ставок державного мита, яке справляється державними нотаріусами; встановленні переліку додаткових послуг правового і технічного характеру, які не пов'язані із вчинюваними нотаріальними діями, та встановленні розмірів плати за їх надання державними нотаріусами; встановленні правил професійної етики нотаріусів.

Контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про нотаріат" Міністерство юстиції України, Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі проводять перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за певний період. Проведення повторної перевірки з тих питань, які вже були предметом перевірки, не допускається, крім перевірки звернень громадян чи юридичних осіб у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Статтею 12 Закону України "Про нотаріат" визначено вичерпний перелік підстав за яких Міністерство юстиції України може прийняти рішення про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що рішення про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути оскаржено до суду.

Як встановлено, з матеріалів справи, результати проведеної Головним територіальним управлінням юстиції у Вінницькій області перевірки за скаргами на дії позивача, якими встановлено неодноразове порушення останнім правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, стали підставою для внесення Головним територіальним управлінням юстиції у Вінницькій області до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату подання №1/2141-15 від 23.11.2015 щодо анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_2

Так, згідно з п.п. "і" п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про нотаріат" (в ред. Закону України № 5208-VI від 06.09.2012), свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, у випадку неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України.

Правила професійної етики нотаріусів України (далі Правила), затвердженні Наказом Міністерства юстиції України від 04.10.2013 року за №2104/5 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 09.10.2013 року за №1730/24262.

У період до затвердження Міністерством юстиції України Правил професійної етики нотаріусів діяв Кодекс професійної етики нотаріусів України, затверджений рішенням Конференції Української нотаріальної палати 17.11.2007 року та набув чинність 01.01.2008 року.

Кодекс професійної етики нотаріусів України, як і Правила, визначав професійні та морально-етичні стандарти нотаріальної діяльності і особистої поведінки нотаріусів, дотримання яких є обов'язковим при здійсненні професійної діяльності нотаріусів.

Як встановлено з матеріалів справи, розписки про позику, що стали підставою для звернень зі скаргами до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, надані позивачем громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у 2004, 2007 та 2011 роках.

Визначаючись з доводами сторін та висновками суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги, суд встановив наступні обставини.

Так, Правила професійної етики нотаріусів України та Кодекс професійної етики нотаріусів України набрали чинності після надання позивачем розписок скаржникам у 2004 та 2007 роках, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

На момент вчинення приватним нотаріусом дій, які стали підставою для прийняття оскаржуваних у справі рішень, Закон України "Про нотаріат" № 3425-XII від 02.09.1993 року не передбачав такої підстави для анулюваня свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю як порушення нотаріусом правил професійної етики.

Так, підпункт "і" п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про нотаріат", який встановлює відповідальність нотаріуса у вигляді анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю з підстав неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, прийнятий 06 вересня 2012 року Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про нотаріат" щодо державного регулювання нотаріальної діяльності" №5208-VI.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів ) № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року вказано, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

З урахуванням наведеного, оцінивши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на час виникнення обставин, з якими відповідачі пов'язують допущені позивачем порушення закону (правил професійної етики), та які стали підставою для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, відповідальність за порушення правил професійної етики нотаріусів чинним на той час законодавством встановлена не була, як і самі порушення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачем ст. ст. 9, 24 Закону України "Про нотаріат" № 3425-XII від 02.09.1993 року (в ред., яка діяла на час прийняття оскаржуваних рішень), колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про нотаріат" (в ред., яка діяла на час надання розписок) нотаріус та посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Рад народних депутатів, які вчиняють нотаріальні дії, не вправі вчиняти нотаріальні дії на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка чи своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), а також на ім'я і від імені працівників даної нотаріальної контори, працівників, що перебувають у трудових відносинах з приватним нотаріусом, або працівників даного виконавчого комітету. Посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів не вправі вчиняти нотаріальні дії також на ім'я і від імені даного виконавчого комітету. У зазначених випадках нотаріальні дії вчиняються в будь-якій іншій державній нотаріальній конторі, у приватного нотаріуса чи у виконавчому комітеті іншої сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. Посадові особи, перелічені у статті 40 цього Закону, не вправі посвідчувати заповіти та доручення на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка або своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер). Нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених цією статтею правил, є недійсними.

Згідно зі ст. 34 Закону України "Про нотаріат" (в ред., яка діяла на час надання розписок) у державних нотаріальних конторах вчиняються такі нотаріальні дії: посвідчуються угоди (договори, заповіти, доручення, шлюбні контракти та ін.); вживаються заходи до охорони спадкового майна; видаються свідоцтва про право на спадщину; видаються свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя; видаються свідоцтва про придбання жилих будинків з прилюдних торгів; видаються дублікати документів, що зберігаються у справах нотаріальної контори; накладається заборона відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; засвідчується вірність копій документів і виписок з них; засвідчується справжність підпису на документах; засвідчується вірність перекладу документів з однієї мови на іншу; посвідчується факт, що громадянин є живим; посвідчується факт перебування громадянина в певному місці; посвідчується тотожність громадянина з особою, зображеною на фотокартці; посвідчується час пред'явлення документів; передаються заяви фізичних і юридичних осіб іншим фізичним і юридичним особам; приймаються у депозит грошові суми та цінні папери; вчиняються виконавчі написи; вчиняються протести векселів; пред'являються чеки до платежу і посвідчується неоплата чеків; вчиняються морські протести; приймаються на зберігання документи.

Відповідно до п. 25 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року (далі - Інструкція) усі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій. Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчувальних написах.

Як встановлено з матеріалів справи, в 2014 році Калинівським районним судом Вінницької області рішеннями в цивільних справах №132/156/14-ц та 132/342/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 отримані за розписками про позику від 30.04.2004 року, 02.07.2007 року та 04.04.2011 року кошти з нарахованими відсотками за користування (том 1 а.с. 231-236, 250-253).

З урахуванням наведеного, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про порушення позивачем ст. ст. 9, 24 Закону України "Про нотаріат", оскільки проставляння печатки на розписках не може вважатися вчиненням нотаріальних дій в розумінні ст. 34 Закону України "Про нотаріат" та п. 25 Інструкції.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги порушення позивачем ст. ст. 9, 24 Закону України "Про нотаріат" не ґрунтуються на вимогах законодавства, чинного на час оформлення позивачем розписок про отримання позики.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання протиправним та скасування подання Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області №1/2141-15 від 23.11.2015 року та, як наслідок, скасування наказу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 23.11.2015 року № 236/7 Про призупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2

Крім того, положеннями ст. 12 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що Міністерство юстиції України анулює свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання відповідного Головного управління юстиції, у випадках визначених Законом.

Порядок діяльності Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, яка утворюється при Мін'юсті, визначено Положенням про Вищу кваліфікаційну комісію нотаріату, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №923 від 31 серпня 2011 року.

Тому, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення від 21.04.2016 року № 4 Вища кваліфікаційна комісія нотаріату дійшла тих самих висновків, що й Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області в поданні №1/2141-15 від 23.11.2015 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 21.04.2016 року № 4, та, як наслідок, скасування наказу Міністерства юстиції України від 22.04.2016 року № 1198/5 "Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю", виданого ОСОБА_2 та наказу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 10.05.2016 року № 120/7 "Про припинення діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2.".

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин під час апеляційного розгляду справи доводи апеляційної скарги Міністерства юстиції України не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 20 вересня 2016 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.