Справа № 331/5633/16-а
Суддя: Світлицька В. М.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/169/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2016 р. м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом УПФ України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя та йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». На даний час позивач працює державним службовцем на посаді головного спеціаліста Департаменту освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації. З 01.04.2015 р. ОСОБА_1 припинено нарахування та виплату призначеної пенсії. 25.07.2016 р. позивач звернувся до УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя з заявою про відновлення йому пенсії з 01.04.2015 р., у звязку з відсутністю законних підстав для її невиплати. На його звернення УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя листом № 139/М-9 від 27.07.2016 р. повідомило позивача про відсутність підстав для продовження виплати пенсії з 01.05.2016 р., оскільки ОСОБА_1 працює на посаді державного службовця. Посилаючись на зазначені обставини, просить визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо відмови у поновленні виплати пенсії та зобовязати відповідача відновити з 01.06.2015 р. виплату йому пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», стягнути на користь позивача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 02.09.2016 р. відкрито скорочене провадження по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Наданими суду письмовими запереченнями представник відповідача зазначив, що з 01.04.2015 р. набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213 - VIII від 02.03.2015 року, яким встановлено особливий порядок виплати пенсій для пенсіонерів, які працюють на посадах державних службовців. Вищезазначеним Законом внесені зміни до ст. 47 до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та встановлено, що тимчасово з 01.04.2015 р. по 31.12.2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України Про статус народного депутата України, Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії поновлюється. З 01.01.2016 р. вступив в силу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911 VIII. Пунктом 22 цього Закону встановлено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього закону, не виплачуються. Таким чином, ОСОБА_1, як особі, яка працює на державній службі, не має підстав для виплати пенсії. Дії відповідача вважає правомірними. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя та йому призначено пенсію за віком.

Після призначення пенсії, ОСОБА_1 продовжує працювати державним службовцем, що підтверджується записом у трудовій крижці.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, позивачу як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, з 01.04.2015 р. призупинено виплату пенсії за віком.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя. На звернення позивача надано відповідь від 27.07.2016 р. № 139/М-9, в якій зазначено, що з 01.04.2015 р. набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213 - VIII від 02.03.2015 року, яким встановлено особливий порядок виплати пенсій для пенсіонерів, які працюють на посадах державних службовців. Вищезазначеним Законом внесені зміни до ст. 47 до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та встановлено, що тимчасово з 01.04.2015 р. по 31.12.2015 року, особам на яких поширюється дія вищезазначеного Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту І статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України Про статус народного депутата України, Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не виплачуються. З 01.01.2016 р. вступив у дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911 VIII. Пунктом 22 цього Закону встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, призначені пенсії не виплачуються. Оскільки ОСОБА_1 працює на посаді державного службовця, то виплачувати пенсію починаючи з 01.05.2016 року не має законних підстав.

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачу, суд виходить з наступного.

З 01.04.2015 р. набрав чинності Закон України від 02.03.2015р. № 213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», пунктом 12 якого абзац другий частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» замінено серед іншого абзацом такого змісту "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Відповідно до п. 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-УІІІ від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Таким чином, дана правова норма чітко визначає подію, з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу» та інших спеціальних законів, зазначених вище.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 р. №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У зв'язку із тим, що у зазначений у пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 р., строк, тобто до 01.06.2015 р., закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, прийнятий не був, то із вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим Законом державним службовцям не призначаються, і відповідно позивач, який є державним службовцем, перестав бути особою, яка має право на призначення пенсії у порядку, передбаченому спеціальним законом, і відповідно перестав бути особою, передбаченою у статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка була підставою для зупинення виплати пенсії з 01.04.2015р.

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, вже не дає йому права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», тому позивач з 01.06.2015р. перестав бути особою, якій у відповідності до ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2015р. було призупинено виплату пенсії, то відпали і підстави для застосування даної норми закону, а відповідно виплата пенсії позивачу з даної дати повинна бути поновлена до виплати.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач дійсно з 01 червня 2015 року неправомірно допускає бездіяльність, яка полягає у тому, що він з 01.06.2015 р. не поновив виплату пенсії за віком позивачу, оскільки з даної дати він вже не є особою, яка має право на призначення пенсії за спеціальним законом («Про державну службу»), і відповідно він став прирівняним до звичайного працівника у правах на призначення пенсії на загальних підставах. Тому пенсійні права позивача з 01.06.2015р. по 31.12.2015р. відповідачем порушуються і вони підлягають судовому захисту шляхом покладення на відповідача обов'язку відновити виплату позивачу пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу».

Такий висновок щодо правового застосування норм частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII відповідає правовій позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26 серпня 2015 року (адміністративна справа № 202/4641/15-а).

Підстав для покладення на відповідача обов'язку виплачувати пенсію позивачу після 31.12.2015р. немає, враховуючи подальші зміни до зазначеного вище закону і межі позовних вимог, з огляду на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 24.12.2015 № 911, було внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким встановлено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Таким чином, законодавець з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року тимчасово обмежив виплату пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно змін до ст. 47 ч. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підставою для тимчасової невиплати пенсії є період роботи на посадах та на умовах передбачених серед іншого Законом України «Про державну службу».

Вказані норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

З огляду на те, що порушення прав позивача є триваючим, нарахування і виплата пенсії проводиться кожного місяця за наявності законних на те підстав, а як вбачається з матеріалів справи, виплата пенсії позивачу з 01.04.2015 року була припинена на вимогу Закону в автоматизованому порядку без прийняття рішення про припинення виплати пенсій безпосередньо щодо позивача особисто. І як встановлено судом, після 01 червня 2015 року, коли позивач знову отримав право на пенсію, виплата пенсії повинна була автоматично відновлена, що не відбулося, а тому після офіційної відмови про поновлення виплати пенсії у серпні 2016 року позивач звернувся до суду.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативні акти, а також ознайомившись із зібраними по справі доказами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної інстанції змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 згідно з квитанцією від № 1619 від 02.08.2016 року було сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції в сумі 551,20 грн. та згідно з квитанцією від № 127 від 02.09.2016 року було доплачено 556,20 грн. за другу позовну вимогу, всього на суму 1107,40 грн.

Водночас, з огляду на те, що адміністративний позов задоволено частково, відшкодуванню підлягає судовий збір у розмірі 553,70 грн., тобто у сумі пропорційно до задоволених позовних вимог немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 22 Закону України № 911-VІІІ від 24.12.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.2, 4,8, 11,71, 122, 160-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо відмови у поновленні виплати з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя відновити з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 553,70 грн.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя : В.М. Світлицька