Справа № 642/3961/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/3961/16-аСуддя-доповідач Тацій Л.В.
УХВАЛА

22 вересня 2016 р.м. Харків
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду клопотання про зупинення провадження у справі за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 21.07.2016р. по справі № 642/3961/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова

про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова, в якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова перерахувати пенсію державного службовця з 01.12.2015 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її початкового призначення у 2005 році в розмірі 90%.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.07.2016р. адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Позивачем подано до суду клопотання, в якому він просить Харківський апеляційний адміністративний суду звернутись до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №231-VIII від 02.03.2015 року стосовно державних службовців.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлене клопотання.

Представник відповідача проти задоволення клопотання заперечував.

Колегія суддів, дослідивши подане клопотання, матеріали справи, що стосуються питання зупинення провадження у справі, заслухавши думку сторін та їх представників, приходить до висновку, що клопотання про зупинення провадження задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 156 КАС України визначено, що суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Тобто суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Дана підстава виникає в процесі тоді, коли постановлення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження з підстав, передбачених цією нормою, допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо, тобто коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

В силу ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших нормативно-правових актів Конституції України і дає офіційні тлумачення Конституції України та законів України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 16.10.1996 № 422/96-ВР встановлено, що Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Конституційний Суд України" суб'єктами права на конституційне подання з питань прийняття рішень Конституційним Судом України у випадках, передбачених пунктом 1 статті 13 цього Закону, є Президент України, не менш як сорок п'ять народних депутатів України (підпис депутата не відкликається), Верховний Суд України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Верховна Рада Автономної Республіки Крим.

За приписами ч. 5. ст. 9 КАС України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" передбачено, що у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст. 150 Конституції України може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції України законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції на будь-якій стадії розгляду справи.

Колегія суддів дослідивши подане клопотання про зупинення провадження у справі не знаходить його обґрунтованим з огляду на те, що предметом позову в даній справі є рішення та дії стосовно здійснення перерахунку пенсії державного службовця позивачу з 01.12.2015 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів.

З 01.05.2016р. правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців врегульовані Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року.

Окрім того, Постановою Пленуму Верховного суду України від 16.09.2016 року за результатом розгляду ухвал Вінницького апеляційного адміністративного суду про звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону № 3723-ХII визнано, що підстави для звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності статті 371 Закону України від 16 грудня 1993 року ,№ 3723-ХII «Про державну службу» відсутні, оскільки згідно із Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» Закон № 3723-ХII утратив чинність (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII).

Колегія суддів не вважає обставини, на які посилається позивач у клопотанні про зупинення провадження у справі, достатньою підставою для зупинення провадження, та вважає, що у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 156, ст.ст. 160, 167, 206 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання про зупинення провадження -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 22.09.2016 р.