Справа № 1419/2541/2012
Суддя: Гажа О. П.
Дата ухвалення: 2013-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №1419/2541/2012
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 січня 2013 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Гажі О.П.,

при секретарі Шведовій Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом до відповідача.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що 23.10.2012 року посадовою особою відповідача на нього було складено адміністративний протокол та винесено постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення у вигляду штрафу в розмірі 255 гривень.

Відповідно до вказаної постанови його визнано винним в порушенні Правил дорожнього руху, а саме в тому, що він 23.10.2012 року, керуючи автомобілем Ауді А6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в м. Хмельницькому, рухаючись по вул. Віницьке шосе, не виконав вимог дорожнього знаку 5.16, здійснив рух прямо зі смуги руху, яка дозволяє рух тільки ліворуч. Посилаючись на незаконність оспарюваної ним постанови, мотивуючи тим, що Правил дорожнього руху він не порушував, а обїжджав перед перехрестям маршрутне таксі, яке здійснювало зупинку для висадки пасажирів, посилаючись на те, що працівник ДАІ його запевнив в тому, що постанову він не виносить, а оголошує йому попередження і постанову по цьому факту він не підписував і копії цієї постанови йому не вручали, про що свідчить відсутність його підпису в оригіналі постанови, тому дії відповідача вважає упередженими незаконними, в звязку з чим просив суд поновити йому строк оскарження постанови, про існування якої він дізнався тільки 12.12.2012 року, отримавши її копію в органах ДВС та просив скасувати цю незаконну постанову.

Ухвалою суду від 25.12.2012 року було задоволено клопотання позивача та поновлено йому пропущений строк оскарження вищевказаної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач в судовому засідання позов підтримав. Посилаючись викладені в позові обставини, на порушення порядку і процедури розгляду справи, на відсутність вини в інкримінованому порушенні ПДР України, просив суд його позов задовольнити.

Представник відповідача, будучи двічі своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився і про причини своєї неявки суду не повідомив. Від відповідача не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Неявка представника відповідача до суду визнана без поважних причин.

Справа розглянута у відсутність представника відповідача, відповідно до вимог ст.128 КАС України, приймаючи до уваги наявність у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні обставин справи, 23.10.2012 року у відношенні позивача інспектором ДПС винесена постанова ВХ1 №121837 від 23.10.2012 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Цією постановою, позивача за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП було піддано покаранню у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Підставою для винесення цієї постанови був складений у відношенні позивача протокол про адміністративне правопорушення АГ2 №543589 від 23.10.2012 року, в якому зазначено, що позивач 23.10.2012 року, в м. Хмельницькому, по вул. Віницьке шосе керував автомобілем Ауді А6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16, здійснив рух прямо зі смуги з якої дозволено рух тільки ліворуч, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.16 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

З обставин викладених в позові і пояснень позивача, які він дав в судовому засіданні вбачається, що позивач не визнає факту вчинення ним зазначеного в протоколі і постанові правопорушення, не визнає своєї провини в інкримінованому йому правопорушенні.

Згідно з позовом, позивач заперечує факт порушення ним ПДР України і пояснює, що він діяв у відповідності до вимог ПДР України, а саме, що він обїхав маршрутне таксі, яке здійснило зупинку для висадки пасажирів, щоб не створювати перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Також позивач зазначив, що інспектор ДАІ склав у відношенні нього тільки протокол, копію якого видав йому на руки, а постанови не виносив і копії на руки йому не видавав. Крім того заявив, що він не підписував ніякої постанови і не розписувався в її отриманні.

Відповідно до вимог чинного законодавства обвинувачення повинно бути доведеним і підтверджено належними і допустимими доказами.

Обвинувачення, що викладене у складених у відношенні позивача протоколі та оскаржуваній постанові, не доводить вчинення ним порушення вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР України.

З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що позивач з самого початку заперечував свою провину у скоєні цього правопорушення, про що зазначив в своїх поясненнях до протоколу.

Твердження позивача, що він не порушував правил дорожнього руху, представником відповідача не спростовані і ніяких доказів в їх заперечення суду не надано.

Крім того, пояснення позивача в тій частині, де він вказує, що постанова на місці складання протоколу у відношенні нього працівником ДАІ не виносилась, з її змістом його не ознайомлювали, копії цієї постанови йому не вручали, крім цих пояснень позивача, підтверджується також обставинами викладеними в цій постанові, копія якої додана до справи, з якої вбачається, що дійсно, в цій постанові відсутній підпис ОСОБА_1, в графі отримання примірника постанови, що свідчить про правдивість пояснень позивача і підтверджує факт порушення працівником ДАІ процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що працівником ДАІ, в порушення ст.256 КУпАП, при виявлені цього правопорушення, не було здійснено заходів по збиранню належних доказів вини позивача в порушені ним вимог ПДР України.

Аналізуючи та оцінуючи в судовому засіданні обставини викладені в позові, пояснення позивача, порівнюючи їх з обставинами, викладеними в постанові про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що постанова винесена без всебічного, обєктивного зясування всіх обставин справи, без надання цим обставинам належної правової оцінки, без зясування вини позивача та її доведеності, з порушенням порядку розгляду справи, передбаченого ст.ст.276-280 КУпАП, без дотримання вимог ст.ст. 268, 285 КУпАП, а саме без оголошення постанови правопорушнику та без вручення йому копії цієї постанови, в той же день і відразу ж після її винесення, а тому ця постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути законною(ст.245 КУпАП).

Позивач в своєму позові і в поясненнях в судовому засіданні обґрунтував свої дії, як водія автомобіля і його аргументи та доводи не спростовані відповідачем, а тому відповідають фактичним обставинам справи, так як суд всі сумніви щодо доведеності вини позивача відносить на його користь.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Обовязок доведення вини особи у скоєнні правопорушення, інших обставин події правопорушення, що мали місце, покладено на субєкта владних повноважень. Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь обвинуваченого.

З матеріалів справи вбачається, що вини позивача у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП не доведено і, в судовому засіданні відповідачем, як субєктом владних повноважень, у відповідності до вимог ст. 71 КАС України не надано доказів правомірності свого рішення в заперечення позовних вимог.

Тому, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини справи, в тому числі і той факт, що позивач не визнав своєї вини у скоєні цього правопорушення, суд приходить до висновку, що докази вини позивача в порушенні ним вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР України відсутні, а процедура розгляду справи у відношенні позивача за вчинене правопорушення проведена з порушенням чинного законодавства.

За таких вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що постанова, якою позивача визнано винним за ч.1 ст.122 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 255 гривень, в урахуванням вищевикладених обставин, являється незаконною.

Виходячи з вимог і приписів ст.ст.105ч.3-4, 162 КАС України, суд приходить до висновку, що вищевказана постанова через її незаконність підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 6-11, 15, 158- 163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ВХ1 №0121837 від 23.10.2012 року, якою ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, було притягнуто до адміністративної відповідальності і піддано покаранню у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Постанова суду являється остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: