Справа № 826/13194/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кобилянський К.М. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Справа № 826/13194/15

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Бєлової Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря: Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії та клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича про закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича (далі - відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-2) про:

- визнання неправомірними дій Уповноваженої особи щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського вкладу від 12.02.2015 р. № 080720, укладеного між нею та ПАТ «Златобанк»;

- зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, до якого буде включено позивача як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 12.02.2015 р. № 080720, укладеного між нею та ПАТ «Златобанк»;

- визнання неправомірними дій виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо затвердження переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, до якого не було включено позивача як вкладника за договором банківського вкладу від 12.02.2015 р. № 080720, укладеного між нею та ПАТ «Златобанк»;

- зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, до якого буде включено позивача як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 12.02.2015 р. № 080720, укладеного між нею та ПАТ «Златобанк».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року позов було задоволено частково, а саме: визнано неправомірними дії Уповноваженої особи щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського вкладу від 12.02.2015 р. № 080720, укладеного між позивачем та ПАТ «Златобанк»; зобов'язано Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, до якого буде включено позивача як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 12.02.2015 р. № 080720, укладеного між позивачем та ПАТ «Златобанк».

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач - Уповноважена особа подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року апеляційне провадження у справі було зупинено до розгляду Конституційним судом України подання Верховного суду України від 08.07.2015 р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2016 року було скасовано зазначену ухвалу апеляційного суду, а справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

У ході апеляційного провадження Уповноважена особа заявила клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивовано тим, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги та зазначене клопотання, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12.02.2015 р. між позивачем і ПАТ «Златобанк» було укладено договір банківського вкладу № 080720.

На підставі умов зазначеного договору позивачу було відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1 у гривні.

12.02.2015 р. на зазначений рахунок позивача було зараховано 500,00 грн., а 13.02.2015 р. - 199 500,00 грн.

13.02.2015 р. Правлінням НБУ було прийнято постанову № 105 «Про віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних».

На підставі зазначеної постанови НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 р. № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк», згідно з яким з 14.02.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк» - Славінського Валерія Івановича.

12.05.2015 р. Правлінням НБУ було прийнято постанову № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк».

На підставі зазначеної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.05.2015 р. № 99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Златобанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського Валерія Івановича строком на 1 рік - з 13.05.2015 р. до 12.05.2016 р. включно.

04.06.2015 р. позивач, дізнавшись про те, що її не включено до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів по їх вкладам за рахунок Фонду, звернулась до Уповноваженої особи із заявою, в якій просила повідомити їй причини, через які вона не отримала виплату коштів як вкладник ПАТ «Златобанк».

10.06.2015 р. Уповноважена особа листом № 1412 повідомила позивача про те, що за рахунками, відкритими на її ім'я, операції щодо виплат тимчасово обмежені, а також здійснюється відповідна перевірка.

Позивач, вважаючи неправомірними дії Уповноваженої особи щодо не включення її до переліку вкладників, звернулась до суду з даним позовом.

Судова колегія встановила, що такий спір був розглянутий судом першої інстанції в порядку адміністративного судочинства.

Однак, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно визначено юрисдикційну приналежність даної справи, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), Законами України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI), «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 р. № 2121-III (далі - Закон № 2121-ІІІ), «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 р. № 2343-XII (далі - закон № 2343-ХІІ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1, 3 ст. 2 Закону № 2343-ХІІ закріплено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Згідно зі ст. 1 Закону № 2121-III цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Пунктом 6 статті 2 Закону № 4452-VI передбачено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до п.п. 2, 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

У ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, із системного аналізу викладених правових норм вбачається, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів і такі спори підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 червня 2016 року у справі № 826/20410/14, висновки якого, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У свою чергу, відсутність правових підстав для розгляду справи судом адміністративної юрисдикції обумовлює необхідність закриття провадження у справі.

Виходячи з цього, колегія суддів встановила, що спір, який є предметом судового розгляду у цій справі, виник між сторонами на стадії ліквідації (банкрутства) ПАТ «Златобанк» з приводу не включення позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів по вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а отже, такий спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства і належить до юрисдикції господарських судів.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що підставою для відмови позивачу у включенні його до вказаного переліку вкладників стало виявлення відповідачем ознак нікчемності правочину, укладеного між нею і ПАТ «Златобанк», передбачених ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що обумовлює необхідність проведення відповідної перевірки /Т.1 а.с. 33/.

Разом з тим, абзацом 2 частини 2 статті 215 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Однак, й такий спір не підлягає вирішенню судами адміністративної юрисдикції, що у сукупності з вищенаведеним також вказує на відсутність правових підстав для розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 1978 року по справі «Zand v. Austria» Суд зазначив, що не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

З огляду на це, судова колегія вважає, що судом першої інстанції при розгляді даної справи за правилами КАС України було порушено вищенаведені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і обумовлює необхідність закриття провадження за п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що клопотання Уповноваженої особи про закриття провадження у справі підлягає задоволенню, апеляційна скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича - задоволенню частково, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року - скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 157, 159, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича про закриття провадження у справі - задовольнити.

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 28 вересня 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Бєлова Л.В.