Справа № 2-а-89/10
Суддя: Ганько І. І.
Дата ухвалення: 2010-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Перечинський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-а-89/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2010 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І.І.,

при секретарі Данилевич Н.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора АП Ужгородського окремого взводу ДПС ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 083554 від 29 квітня 2010 року,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 17 травня 2010 року йому надійшла листом з ВДАІ та АТІ з обслуговування Перечинського району постанова в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 083554 від 29 квітня 2010 року, винесена інспектором АП Ужгородського окремого взводу ДПС ОСОБА_2, відповідно до якої 27 квітня 2010 року о 14 год. 54 хв. на автодорозі Київ-Чоп 804 км. у с. Барвінок, позначеного дорожнім знаком 5.45 ПДР, він керуючи автомобілем НОМЕР_1 перевищив встановлену швидкість руху на 32 км, а саме рухався зі швидкістю 92 км/год. Порушення було зафіксоване приладом «Візир» № 0812522. Згідно вказаної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вищевказану постанову вважає незаконною та такою, що складена з грубим порушенням ст.ст. 19, 21, 24, 55, 59 Конституції України, ст.ст. 7, 33, 268, 280 КУпАП та Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 26 лютого 2009 року N 77. Тому просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому суд розглядає справу у його відсутності, що відповідає положенням ст.128 КАС України.

На пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі від 21 травня 2010 року, надати докази на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, не було надано відповідних доказів, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів, що відповідає положенням ч. 6 ст. 71 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2009 року інспектором АП Ужгородського окремого взводу ДПС ОСОБА_2, винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 083554, згідно якої ОСОБА_1 27 квітня 2010 року о 14 год. 54 хв. на автодорозі Київ-Чоп 804 км. у с.Барвінок, позначеного дорожнім знаком 5.45 ПДР, керуючи автомобілем НОМЕР_2 перевищив встановлену швидкість руху на 32 км., а саме рухався зі швидкістю 92 км/год. Порушення було зафіксоване приладом «Візир» № 0812522. Згідно вказаної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Як вбачається із постанови, то у такій взагалі не зазначено доказів, на підставі яких було прийняте рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення, а тільки зазначено що до постанови додається фото, при цьому відсутні дані чи є цей пристрій спеціальним контрольно-вимірювальним приладом для визначення швидкості руху, чи допущений працівник ДПС, який виніс постанову, до роботи зі спеціальними технічними засобами, чи пройшов використовуваний пристрій повірку і коли саме, а також відсутні дані про ділянку дороги, максимальну швидкість, перевищення якої тягне відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Разом з цим, як вбачається із доданої до постанови фотокартки, то з такої неможливо побачити зображення номерного знаку.

Згідно Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 26 лютого 2009 року N 77 постанова в справі про адміністративне правопорушення не виноситься, якщо матеріали фіксації адміністративного правопорушення мають нечітке зображення номерного знака на транспортному засобі тощо (п.12.8).

Однак, даних вимог закону інспектором АП Ужгородського окремого взводу ДПС ОСОБА_2 додержано не було.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені обставини встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпеченням безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.11 Закону України ?ро міліцію передбачено право працівника міліції використовувати передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби, в тому числі засоби фото- і відео спостереження, для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а у випадках, передбачених законом, тимчасово затримувати і доставляти на спеціальні майданчики чи стоянки для зберігання транспортні засоби, експлуатація яких не допускається або забороняється законом.

Також, у відповідності до ст.ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані в якості доказу у справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання. Таких документів надано не було.

Отже, із наданих позивачем документів не убачається, що в даному випадку виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке було зафіксоване приладом Візир № 0812522, було здійснено у відповідності до вимог КУпАП, Закону України ?ро міліцію, Закону України ?ро дорожній рух, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС 27 березня 2009 року за № 111, так як відповідачем документів та матеріалів, які можуть бути використані як докази у справі, не надано.

Відповідно до Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої Наказом МВС України за № 111 від 27 березня 2009 року взаємовідносини працівника ДПС з учасниками дорожнього руху мають ґрунтуватися на принципах дотримання законності, забезпечення свободи та недоторканності особи, забезпечення її прав, уважному, доброзичливому і поважному ставленні до громадян (п.28.1).

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням того, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

Частиною 1 статті 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Так, відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропущення зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Оскільки позивач не був присутній при розгляді адміністративної справи та не знав про накладення на нього адміністративного стягнення, а довідався про таке лише з листа ВДАІ та АТІ по обслуговуванню Перечинського району 17 травня 2010 року, тому суд вважає, що строк на звернення до суду пропущений ним з поважних причин, і такий підлягає поновленню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст.1,2,3,17,18,70,71, 86, 102, 159-163 КАС України, ст.ст. 222, 251, 258, 288 КУпАП, ст.11 Закону України ?ро міліцію, ст.ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС 27 березня 2009 року за № 111, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

Визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 083554 від 29 квітня 2010 року, винесену інспектором АП Ужгородського окремого взводу ДПС ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп., а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Головуючий: Ганько І.І.