Справа № 466/5547/16-а
Суддя: Ковальчук О. І.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/5547/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Ковальчука О.І.

при секретарі Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про перерахунок пенсії по інвалідності ІІ групи державного службовця, -

встановив:

15 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про перерахунок пенсії по інвалідності ІІ групи державного службовця.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 30.01.2014 року одержує пенсію по інвалідності II групи державного службовця, яка призначена відповідно до Закону України «Про державну службу». Пенсія призначалась управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, де вона перебуває на обліку. На час виходу на пенсію мала статус державного службовця 10 рангу та вислугу років на державній службі 11 років 10 місяців 20 днів.

Пенсія встановлена у розмірі 80% заробітної плати за 24 останні місяці роботи на державній службі , до якої включено посадовий оклад, надбавки за ранг та за вислугу років, премії та надбавки. При цьому відповідачем не було враховано сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової винагороди за вислугу років, індексації заробітної плати.

Довідавшись, що пенсія обчислена без врахування вищевказаних сум, позивачка в порядку досудового врегулювання 12.04.2016 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова про перерахування пенсії державного службовця з врахування сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, винагороди за вислугу років, індексації заробітної плати з 30.01.2014 року. 20.04.2016 року отримала відповідь № Б - 49, в якій їй відмовлено у такому перерахунку пенсії з 30.01.2014 року, в зв'язку із чим вимушена звернутися до суду.

Позивач в судовому засіданні уточнений позов підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позивачем вимог заперечила повністю посилаючись на письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

Пенсійний фонд України, згідно із Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011р. № 384/2011, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України.

Відповідачі - Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, згідно із Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 25.02.2008р. № 5-5), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 21.05.2002р. за № 442/6730, є органом Фонду, підпорядкованим відповідно головному управлінню в області, що разом з цими управлінням утворює систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до п. 1.2. даного Положення управління у своїй діяльності керується, зокрема, Конституцією та законами України, актами Кабінету Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 30.01.2014 року одержує пенсію по інвалідності II групи державного службовця, яка призначена відповідно до Закону України «Про державну службу». Пенсія призначалась управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, де вона перебуває на обліку. На час виходу на пенсію мала статус державного службовця 10 рангу та вислугу років на державній службі 11 років 10 місяців 20 днів. Пенсія встановлена у розмірі 80% заробітної плати за 24 останні місяці роботи на державній службі, до якої включено посадовий оклад, надбавки за ранг та за вислугу років, премії та надбавки. При цьому відповідачем не було враховано сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової винагороди за вислугу років, індексації заробітної плати.

Крім того, позивачка 12.04.2016 року та 02.08.2016 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова про перерахування пенсії державного службовця з врахування сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, винагороди за вислугу років, індексації заробітної плати з 30.01.2014 року.

Рішенням від 03.08.2016 року № 7547/03-15 позивачці відмовлено в перерахунку пенсії по інвалідності згідно ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» із посиланням на норми Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» та роз'яснено право на оскарження рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу», на яку посилається відповідач, визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення.

Згідно частини 2 статті 33 цього Закону заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до частини 6 статті 33 цього Закону державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань.

Частиною 7 цього Закону встановлено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 2 статті 35 цього Закону державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

З огляду на вказане, виплата матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально - побутові питання визначена законом, а повноваження щодо встановлення конкретних розмірів посадових окладів, матеріальної допомоги, доплат делеговані Уряду України.

Відповідно абз.4 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» індексації підлягає оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Індексація заробітної плати являє собою дохід, з якого відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів відповідно до діючого законодавства на день одержання заробітку (виплат, доходу).

Окрім цього, затверджена постановою Правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 року № 5-1 форма довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» вказує на необхідність пенсійного органу врахувати позивачці ОСОБА_1 «Інші виплати».

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного податку на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, платниками єдиного внеску також: є працівники - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, установах та організаціях, в інших юридичних осіб - підприємців на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, у фізичних осіб на умовах трудового договору контракту). Тобто працівники, які працюють - перебувають у трудових відносинах з організацією - є застрахованими особами та підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

За змістом частини 2 статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 даного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, ч. 2 ст. 33 «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входить до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат (матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати), з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічну правову позицію зі спірного питання Верховний Суд України висловив, зокрема, у постановах від 14 та 28 травня 2013 року (справи №№ 21-125а13, 21-97а13 відповідно).

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) зареєстрованої особи для обчислення пенсії в даному випадку в заробіток позивачки ОСОБА_1

Згідно із частиною 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (цією статтею Кодекс доповнено Законом України від 06.07.2010р. № 2747-ІУ) рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому, слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії.

Таким чином, дії відповідача, щодо відмови в перерахунку пенсії за віком щодо не включення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань під час обчислення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» на думку суду є таким, що порушують права позивача на врахування при призначенні пенсії державного службовця «Інших виплат», на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки, відомості, внесені до довідки про складові заробітної плати за визначений період, а саме - «інші виплати» є такими, що безпосередньо впливають на розмір пенсії, а відтак, повинні враховуватись при здійсненні її обчислення та виплати.

Відповідач не довів правомірність прийняття свого рішення відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2,9,10, 11, 70, 159-163, 256 КАС України, Законом України «Про державну службу», Законом України «Про оплату праці», Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконним Рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова від 03.08.2016р. №7547/03-15 про відмову в перерахунку пенсії за віком щодо не включення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань під час обчислення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова перерахувати призначену ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 пенсію, відповідно до Закону України «Про державну службу», починаючи з 30.01.2014 р. та врахувати інші види виплат, а саме: матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, на які нараховано та утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2