Справа № 753/10983/16-а
Суддя: Леонтюк Л. К.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/550/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ГОЛОДЕНКО К.В.

сторін:

позивачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ЛІВОБОРЕЖНОГО ОБ"ЄДНАНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ м. КИЄВА про зобов»язання провести перерахунок пенсії, суд

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_2, 09.06. 2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, згідно якого просила суд зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії за віком, підвищивши її розмір згідно з ч. З статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на 7,5 відсотка розміру пенсії, обчисленого відповідно до ст. 27 цього Закону, та здійснити виплату пенсії в межах строку звернення до суду.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що вона перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 25.07.2014 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

28 квітня 2016 року вона звернулась до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про проведення перерахунку пенсії з її підвищенням на 7,5 відсотка розміру, обчисленого відповідно до ст. 27 цього Закону, згідно з ч. З ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На її звернення стосовно перерахунку пенсії з її підвищенням згідно з ч. З статті 29 зазначеного вище Закону, відповідачем було надано відповідь листом від 11.05.2016 року № 3101/14/П-236, в якій зазначено про відсутність права на підвищення пенсії з урахуванням вимог статей 40, 42 та 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки, на його думку, розрахунок проведено в межах чинного законодавства. При цьому в листі також зазначено про порядок, умови та строки переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, про порядок перерахунку та підвищення пенсії працюючим і непрацюючим пенсіонерам у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Тобто відповідач в листі обґрунтовує свої дії з посиланням на законодавчі норми, які взагалі не мають ніякого відношення до підвищення моєї пенсії на 7,5% відповідно до ч. З ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повністю проігноровано приписи ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, такі дії відповідача не відповідають нормам чинного пенсійного законодавства, адже жодного доводу для відмови в перерахунку пенсії з підвищенням її розміру на 7,5% наведено так і не було, що змусило її звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 , яка діє за довіреністю № 47/05 від 04.04. 2016 року надала до суду письмові заперечення, та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача , вивчивши письмові заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як слідує із матеріалів справи та встановлено судом, що з 04 грудня 2002 року ОСОБА_2 знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва. Позивачка отримувала пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

25.07.2014 року ОСОБА_2 звернулася до УПФУ із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. На сьогоднішній день вона отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Станом на 01.08.2016 року розмір пенсії ОСОБА_2 становить 3613,13 грн. Стаж становить 38 років 10 місяців 25 днів.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За змістом ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно ч. З ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають, зокрема, жінки, які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року, після досягнення ними 56 років, 6 місяців.

Відповідно до ст. 27 Закону України № 1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, аніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст.40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

28.04.2016 року до УПФУ в Дарницькому районі м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 про перерахунок пенсії із встановленням доплати за понад нормований стаж та підвищення пенсії на 7,5% розміру пенсії з 25.07. 2015 року на підставі ч. З статті 29 Закону України № 1058.

Згідно ч. 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» жінкам, які народилися у період по 31 рудня 1961 року після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенси, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку

Листом від 23.06.2015 № 387/С-297 управлінням надано відповідь заявниці в межах чинного законодавства. Зокрема, повідомлено, що відповідно до вимог ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» їй призначено пенсію за віком шляхом переведення з пенсії по інвалідності, а тому до неї не застосовується норма ч. З ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стосовно підвищення пенсії на 2,5% за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію.

25 липня 2014 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до УПФ в Дарницькому районі м. Києва про призначення пенсії за віком.

Відповідно до її заяви, проведено перерахунок пенсії та переведено на пенсію за віком відповідно до Закону з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за три календарні роки, що передують року звернення, як це передбачено статтею 45 Закону №1058. Застосовано 2013рік- середній заробіток 2700, 98 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов "зані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами У країни.

Слід звернути увагу, що реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб'єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способами, визначеними законодавством, є підставою для прийняття рішення про відмову в позові. Судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право.

Пленумом Верховного суду України у п.5 постанови «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» №9 від 1 листопада 1996 року роз'яснено, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно з ч. 1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оскільки ОСОБА_2 вже отримувала пенсію по інвалідності, при переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування» підстави для встановлення підвищення розміру пенсії за більш пізній вихід на пенсію відсутні, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене не на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, то і всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 46, 55 Конституції України, керуючись ст.ст. 1, 2 4, 12, 10, 71-72, 86, 158, 160, 162, 163, 256 КАС України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до ЛІВОБОРЕЖНОГО ОБ"ЄДНАНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ м. КИЄВА про зобов»язання провести перерахунок пенсії, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення . Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 20 вересня 2016 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК