Справа № 308/7954/16-а
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/7954/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Коціпак З.П.,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду в м. Ужгород матеріали адміністративного позову Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( з нею її неповнолітні діти : Маржан ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 06.05.2003 р.н.) про примусове видворення іноземця з України та про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 04 серпня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( з нею її неповнолітні діти : Маржан ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 06.05.2003 р.н.) про примусове видворення іноземця за межі території України та про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.07.2016 року громадянка ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( з нею її неповнолітні діти : Маржан ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 06.05.2003 р.н.) була виявлена та затримана оперативним підрозділом ОРУ Західного регіонального управління спільно із ВТЗБГ та слідчим СУ ГУНП України в Закарпатській області по вул. Богомольців в м. Ужгород за спробу незаконного перетину державного кордону з України в країни Європейського Союзу, поза межами пункту пропуску, в складі групи осіб, на момент затримання документів, що посвідчують особу не мали. З посиланням на викладене, а також на норми п.1, 4 ст.30 ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства просить суд: примусово видворити за межі території України громадянку ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( з нею її неповнолітні діти : Маржан ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 06.05.2003 р.н.) ; затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення громадянку ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( з нею її неповнолітні діти : Маржан ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 06.05.2003 р.н.) .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, з підстав та мотивів викладених у позові. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Пояснив, що під час затримання у відповідача були відсутні документи, що посвідчують його особу, в звязку з чим відповідач не мав можливості офіційно вибути за межі території України.

Відповідач в судовому засіданні адміністративний позов не визнала. Пояснила, що не хоче повертатися додому, так як їх життю загрожує небезпека, оскільки в їх країні йде війна. Вказує на те, що на територію України потрапили нелегально з Російської Федерації. Із заявою про отримання статусу біженця не зверталася, але має такий намір і бажає скористатись своїм правом.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що громадянка ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( з нею її неповнолітні діти : Маржан ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 06.05.2003 р.н.) о 21 годині 20 хвилин 29.07.2016р. була виявлена та затримана оперативним підрозділом ОРУ Західного регіонального управління спільно із ВТЗБГ та слідчим СУ ГУНП України в Закарпатській області по вул. Богомольців в м. Ужгород за спробу незаконного перетину державного кордону з України в країни Європейського Союзу, поза межами пункту пропуску, в складі групи осіб, на момент затримання документів, що посвідчують особу не мали. Дані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне затримання від 29.07.2016 р., копія якого приєднана до матеріалів справи.

З пояснень відповідача в судовому засіданні встановлено, що вона потрапила на територію України нелегально, проте має намір звернутись до міграційної служби з заявою про набуття статусу біженця.

На момент звернення позивача до суду із адміністративним позовом, чинним правовим актом, який визначав правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх вїзду в Україну та виїзду з України був ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22 вересня 2011 року.

Згідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов'язанні неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянств в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорам України.

Частиною 1 статті 16 Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону вищезазначеного Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України;

Відповідно до ч. 1 статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Абзацом 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Порядок примусового видворення іноземців та осіб без громадянства врегульований статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" № 3773-VI від 22 вересня 2011 року органи охорони державного кордону стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Cудом при прийняті рішення враховано також, що не підлягає видворенню особа, якщо така підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їхжиттю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженців та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення та примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повзаних із перебуванням іноземців та особи без громадянства в Україні» № 1 від 25.06.2009 р. примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту».

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту» біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

Крім того судом враховано, що на момент розгляду справи громадянка ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( з нею її неповнолітні діти : Маржан ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 06.05.2003 р.н.) виявила бажання стати на облік відділу по роботі з біженцями, на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», до набрання рішенням законної сили, а відтак відповідач не може бути примусово видворений.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст.9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення адміністративного позову немає.

Тому, керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 79, 86, 94, 158-163, 167, 183-5, 255, 256, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( з нею її неповнолітні діти : Маржан ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 06.05.2003 р.н.) про примусове видворення іноземця з України та про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6