Справа № 235/1939/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Величко О.В.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року справа №235/1939/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_2 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2016 року у справі № 235/1939/16-а за позовом ОСОБА_3 до Родинської міської ради, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправним рішення Родинської міської ради, про встановлення відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень - депутата Родинської міської ради сьомого скликання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Родинської міської ради, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення відсутності компетенції (повноважень) у депутата Родинської міської ради ОСОБА_4 по скликанню сесії Родинської міської ради від 12 березня 2016 року по проведенню сесії Родинської міської ради від 12 березня 2016 року та по підписанню рішень сесії Родинської міської ради від 12 березня 2016 - про дострокове припинення повноважень секретаря Родинської міської ради від 12 березня 2016 року №7/4-1, - про обрання ОСОБА_5 на посаду секретаря Родинської міської ради від 12 березня 2016 року №7/4-2; визнання протиправним та скасувати рішення Родинської міської ради від 12 березня 2016 року - про дострокове припинення повноважень секретаря Родинської міської ради від 12 березня 2016 року №7/4-1, - про обрання ОСОБА_5 на посаду секретаря Родинської міської ради від 12 березня 2016 року №7/4-2.

В суді першої інстанції представником позивача було заявлено клопотання про витребування з Родинської міської ради наступник доказів: протокол засідання Родинської міської ради від 10 березня 2016 року і від 12 березня 2016 року, Порядок денний від 10 березня 2016 року та від 12 березня 2016 року, відповідні рішення Родинської міської ради від 10 березня 2016 року та від 12 березня 2016 року. Окрім цього, представником позивача заявлено клопотання про вирішення питання про зупинення дії рішення Родинської міської ради від 12 березня 2016 року - про дострокове припинення повноважень секретаря Родинської міської ради від 12 березня 2016 року №7/4-1, - про обрання ОСОБА_5 на посаду секретаря Родинської міської ради від 12 березня 2016 року №7/4-2 на час розгляду справи у суді.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2016 року зупинено виконання рішення сесії Родинської міської ради від 12.03.2016 про дострокове припинення повноважень секретаря Родинської міської ради від 12.03.2016 № 7/4-1 про обрання ОСОБА_5 на посаду секретаря Родинської міської ради від 12.03.2016 № 7/4-2 на час розгляду справи в суді та витребувано з Родинської міської ради оригінали документів та належним чином засвідчені їх копії: протокол засідання Родинської міської ради від 10.03.2016 і від 12.03.2016, Порядок денний від 10.03.2012 та від 12.03.2016, відповідні рішення Родинської міської ради від 10.03.2016 та від 12.03.2016.

Задовольняючи заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач просить призупинити дії рішень, які оскаржуються і є предметом позову, і не вжиття саме таких заходів забезпечення позову, як призупинення рішень, які оскаржуються до винесення рішення у справі по суті, може призвести до наслідків заподіяння шкоди, інтересам третіх осіб і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

На вказану ухвалу представником відповідачів ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій вона просить частково скасувати ухвалу суду першої інстанції від 10 серпня 2016 року в частині задоволення клопотання про забезпечення позову та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник відповідачів посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно було задоволено клопотання про забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено наявність підстав, передбачених ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для застосування заходів забезпечення адміністративного позову. В ухвалі не наведено жодного доказу або обставин того, що є небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, так само й позивач не навів жодної обставини, яким чином порушуються його права, та які зусилля необхідно буде йому докласти до відновлення своїх порушених прав..

Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач просить призупинити дії рішень, які оскаржуються і є предметом позову і не вжиття саме таких заходів забезпечення позову, як призупинення рішень, які оскаржуються до винесення рішення у справі по суті, може призвести до наслідків заподіяння шкоди, інтересам третіх осіб і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч.3 ст. 117 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача. Тобто, положення цієї статті покликані гарантувати виконання рішення суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим. Таким чином, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Аналізуючи приписи викладених вище норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу позивача, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Але заявниками не було наведено достатніх підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, не надано належних доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Позовна заява взагалі не містить обґрунтувань необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

В оскаржуваній ухвалі місцевий суд також будь-яких таких обґрунтувань не навів. Більш того, судом визначено, що шкода може бути заподіяна інтересам не позивача, а третіх осіб, що не передбачено ст. 117 КАС України.

Відтак, судом не встановлено очевидних ознак небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, отже, підстави для задоволення клопотання позивача про забезпечення позову відсутні.

За таких обставин суд вважає клопотання позивача та його представника не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали про відмову у задоволені клопотання про забезпечення позову.

Керуючись статтями 195, 196, п. 6 ч. 1 ст. 199, п. 3 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 211, 212, 254, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2016 року у справі № 235/1939/16-а за позовом ОСОБА_3 до Родинської міської ради, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправним рішення Родинської міської ради, про встановлення відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень - депутата Родинської міської ради сьомого скликання - скасувати в частині вжиття заходів забезпечення позову та постановити в цій частині нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про зупинення виконання рішення сесії Родинської міської ради від 12 березня 2016 року про дострокове припинення секретаря Родинськолї міської ради від 12 березня 2016 року №7/4-1 про обрання ОСОБА_5 на посаду секретаря Родинської міської ради від 12 березня 2016 року №7/4-2 на час розгляду справи у суді - відмовити.

В іншій частині Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2016 року у справі № 235/1939/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та відповідно до приписів частини другої статті 211 Кодексу адміністративного судочинства касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов