Справа № 817/58/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2016 р.Р і в н е 817/58/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

третьої особи: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ "Дельта Банк"
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3В.) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Дельта Банк» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 27.10.2015 року №002481702.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що анулювання кредитної заборгованості, (не виключено) включає заборгованість за процентами, не є фактичним отриманням доходу в розумінні Податкового кодексу України та не може визначатися як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням. Вказав, що анулювання кредитної заборгованості з урахуванням процентів повязане з реалізацією договірних стосунків, умови виконання яких визначаються виключно сторонами договору, а зміна обсягу коштів при виконанні укладених договорів повязана з тією ж правовою природою договірних відносин і зменшення чи анулювання заборгованості за відсотки за кредитними договорами однією зі сторін таких відносин не сприяє встановленню додаткових благ для іншої сторони. За таких обставин, вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню. З таких підстав просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, подав суду письмові заперечення (а.с.53). В обґрунтування своїх заперечень заявив, що в ході перевірки встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» включив суми анульованого боргу до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сплаченого з них податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано. Однак, пояснив, що така сума не була відображена позивача у декларації за відповідний звітний період. Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим, прийнятим на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством. З таких підстав просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечила. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, будь-яких письмових пояснень та клопотань суду не надала.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що в період з 22.09.2015 по 28.09.2015 року посадовою особою відповідача проведено документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_3 щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт перевірки №00273/1712-1702/НОМЕР_1 від 30.09.2015 року (а.с.8-14).

Перевіркою встановлено, що «ОСОБА_3 не задекларовано дохід, який підлягає оподаткуванню, в сумі 77123,29 грн., та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 12867,36 грн., а саме: порушено «пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік в сумі 12867,36 грн.» (ст. 6 акту).

За результатом перевірки податковим органом на підставі п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.10.2015 року №002481702, згідно з яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 16084,20 грн., в т.ч.12867,36 грн. за основним платежем та 3216,84 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.7).

Не погоджуючись з висновками податкового органу та прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся зі скаргами до Головного управління ДФС у Рівненській області та Державної фіскальної служби України (а.с.27-29, 34-37).

За результатами розгляду скарги позивача були залишені без задоволення а податкове повідомлення-рішення залишено без змін (а.с.32-33,39-41).

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню «Р» від 27.10.2015 року №002481702, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 30.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Кредитор) та ОСОБА_3 (Позичальник) укладено кредитний договір №52/ФКВ-07 (а.с.55-56), відповідно до п.1.1 якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 129585,77 грн. на споживчі потреби на строк до 20.03.2016 року на умовах визначених цим договором.

27.01.2014 року листом ПАТ «Дельта Банк» за вих. №52/ФКВ-07 від 30.11.2010 року позивача було повідомлено про рішення Кредитного комітету АТ «Дельта Банк» №5/36-1 від 23.01.2014 року щодо анулювання (прощення) частини його заборгованості за кредитним договором №52/ФКВ-07 від 30.11.2010 року у сумі 77123,29 грн.(а.с.24).

Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 Податкового кодексу України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час анулювання позивачу заборгованості) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Отже, обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням; надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу; включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Згідно з п.п.14.1.47, 14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Таким чином, згідно з Податковим кодексом України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

У відповідності до п.3.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 21.01.2014 року за №49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 228/25005 від 05.02.2014 року, у графі 3 Сума виплаченого доходу відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

З цього слідує висновок, що прощена (анульована) сума заборгованості може вважатися доходом боржника лише у випадку фактичного отримання боржником такої суми.

Так, згідно з п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.165.1.49 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Отже, відсотки, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з ч.2-3 ст.549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

За таких обставин, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема нормами Цивільного кодексу України, а нарахування пені та штрафів є лише засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед третьою особою банком. Таким чином, прощення пені та штрафів (неустойки) у вигляді відсотків за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання регулюється між сторонами зобов'язання в межах договірних правовідносин цивільним законодавством.

На підставі наведеного суд вважає, що штрафи та пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню згідно абз. "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Таким чином, суд вважає, що доходом відповідача може вважатися лише та сума, яка фактично була надана Банком Позичальнику у вигляді кредиту, тобто тіло кредиту (основна сума боргу (кредиту)), у разі його прощення кредитором (анулювання такої заборгованості).

З метою встановлення структури анульованої позивачу заборгованості (тіло кредиту, відсотки, пеня, штрафні санкції тощо), судом було витребовано у ПАТ «Дельта Банк» детальний розрахунок цієї такої заборгованості.

Так, згідно з довідкою ПАТ «Дельта Банк» №7133 від 22.08.2016 року «27.01.2014 року між ОСОБА_3 та АТ «Дельта Банк» було укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору №52/Фкв-07 від 30.11.2010 року, відповідно до умов якого було анульовано (прощено) частину заборгованості за кредитним договором №52/ФКВ-07 від 30.11.2010 року у розмірі 77123,29 грн, з яких: 77123,29 грн. тіло кредиту; 0,00 грн. відсотки; 0,00 грн. комісія; 0,00 грн. пеня» (а.с.127).

Таким чином, оскільки сума анульованої ОСОБА_3 банком заборгованості за кредитним договором в сумі 77123,29 грн. складається лише з самого тіла кредиту, то вказана сума є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню згідно абз. "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

За таких обставин, висновки податкового органу про порушення ОСОБА_3 пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, що полягало у не задекларуванні доходу, який підлягає оподаткуванню, в сумі 77123,29 грн. та у несплаті податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік в сумі 12867,36 грн. знайшли підтвердження в ході розгляду справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 27.10.2015 року №002481702, діяв на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначений чинним законодавством.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлені обставини в їх сукупності дають підстави вважати, що податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 27.10.2015 року №002481702 відповідає вказаним критеріям правомірності, таке, що прийняте з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, а тому не підлягає скасуванню.

Згідно зі ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 необґрунтовані, безпідставні та не підлягають до задоволення.

Правових підстав для застосування ст.94 КАС України у суду немає.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.