Справа № 163/2282/16-а
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/2282/16-а
Провадження № 2-а/163/53/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

прокурора Козачук Н.І.,

представника відповідача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Любомль справу за позовом першого заступника керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області в інтересах неповнолітньої (дитини-сироти) ОСОБА_3 до відділу освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Любомльської районної державної адміністрації Волинської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

07 вересня 2016 року перший заступник керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області звернувся в суд з зазначеним позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, який обґрунтував тим, що остання є дитиною-сиротою та дитиною, яка позбавлена батьківського піклування, тому, після закінчення у 2015 році 9-го класу Почапівської ЗОШ І-ІІ ступеня, їй, як випускниці навчального закладу, у відповідності до ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», мала б бути виплачена одноразова грошова допомога в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, однак, в порушення вимог вищевказаного Закону, відповідач такої допомоги неповнолітній ОСОБА_3 не нараховував та не виплачував.

Оскільки неповнолітня неспроможна самостійно захистити свої порушені права та реалізувати процесуальні повноваження, а її законним представником та службою у справах дітей Любомльської РДА не вжито заходів, спрямованих на стягнення даної допомоги в судовому порядку, тому, у відповідності до ст.23 Закону України «Про прокуратуру», заступник керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області звернувся в суд з даним позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність відділу освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області щодо невиплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, що передбачено ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», та зобовязати відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_3 вказану одноразову грошову допомогу в розмірі 7716,00 грн., виходячи із суми прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 18 років, передбаченої ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік».

Представник відповідача, непогоджуючись із заявленим посадовою особою прокуратури позовом, 14.09.2016 року подала в канцелярію суду заперечення, у якому просила відмовити у задоволенні даного позову, посилаючись на те, що представник дитини-сироти ОСОБА_3 опікун ОСОБА_4 на протязі 2015 року та по 14 вересня 2016 року до відділу освіти Любомльської РДА з заявою про виплату такої одноразової грошової допомоги не зверталась, тому останній відділом освіти у її виплаті відмовлено не було, а доданий до позовної заяви лист від 17.06.2016 року за вих.№550/01-10/2-15 носить лише інформативний характер та не містить відмови у виплаті вказаної допомоги або будь-якої іншої вказівки на відтермінування її виплати. Крім цього вважає, що оскільки неповнолітня ОСОБА_3 станом на день звернення до суду, 05.09.2016 року, не досягла 18-ти річного віку, тому, в розумінні поняття «особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», наведеного у ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», не має права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.7 ст.8 цього Закону.

Прокурор Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Крім цього, вказала, що виплата, передбачена ч. 7 ст. 8 Закону №2342-ІV, є обовязком відповідача, а не його правом. Прокуратура звернулась в суд з даним позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, оскільки законний представник останньої в судовому порядку даного питання не вирішувала через свою правову необізнаність.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Любомльської районної державної адміністрації Волинської області позов прокуратури підтримала.

Представник відповідача - відділу освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області, підтримала подані нею заперечення та підтвердила, що така виплата відділом освіти Любомльської РДА не проводилась протягом 2015-2016 років, оскільки виплата такої допомоги здійснюється лише по досягненню дитиною повноліття. Крім цього вказала, що на місцевому рівні діє програма, затверджена головою Любомльської РДА, лише щодо виплати одноразової грошової допомоги дітям - сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, які досягли повноліття, та такі кошти передбачені бюджетом. Крім цього вважає, що обовязок по виплаті одноразової допомоги, передбаченої ч. 7 ст. 8 Закону №2342-ІV, покладено на державу, а не на відділ освіти. З наведених підстав, просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про підставність позову та необхідність його задоволення, виходячи з наступного.

З копії свідоцтва про народження серії І-ЕГ №047396, виданого Ковельським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області 06.01.2000 року, встановлено, що ОСОБА_3 народилась 10.10.1999 року та її батьками вказані: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.9).

Відомості про батька ОСОБА_3 внесені на підставі ст.135 СК України, тобто за вказівкою матері, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 10.08.2016 року №0 (а.с.19-20).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №035507, виданого Мокрецькою сільською радою Турійського району Волинської області 01.03.2007 року, та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 10.08.2016 року №5, мати ОСОБА_3 ОСОБА_7 померла 28.02.2007 року (а.с.10, 21).

Витягом з обліково-статистичної картки дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, №0012429, від 09.07.2015 року за вих.№391/29/2-15 та листом Любомльської РДА від 08.08.2016 року за вих.№1534/42/2-16 стверджено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, взято на первинний облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, 24.04.2007 року (а.с.11, 17).

Рішенням виконавчого комітету Почапівської сільської ради Любомльського району Волинської області від 24.04.2007 року №21, опікуном над дитиною ОСОБА_3 призначено ОСОБА_4 (а.с.14).

25.04.2007 року неповнолітню ОСОБА_3 взято на первинний облік у відділі освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області, що підтверджується копією відповідної книги первинного обліку неповнолітніх, які залишилися без батьківського піклування, в Любомльському районному відділі освіти Волинської області (а.с.12-13).

Із списку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, випускників 9-х класів 2014-2015 навчального року, наданого листом відділу освіти Любомльської РДА від 17.06.2016 року за вих.№550/01-10/2-15, та копії наказу Любомльського професійного ліцею від 31.08.2015 року №1 «З-УДЗ», встановлено, що у 2015 році ОСОБА_3 закінчила 9 класів Почапівської ЗОШ І - ІІ ступенів та у цьому ж році вступила до Любомльського професійного ліцею (а.с.15-16, 23-25).

Після випуску ОСОБА_3 з Почапівської ЗОШ І - ІІ ступенів, відділом освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області, грошова допомога, згідно ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», останній не виплачувалась, що стверджується листом відділу освіти Любомльської РДА від 17.06.2016 року за вих.№550/01-10/2-15, а також заявою законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_4 від 29.08.2016 року (а.с.15-16, 27).

Зазначену обставину в судовому засіданні підтвердила й представник відповідача.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, молоді із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначаються Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 року №2342-ІV (далі Закон №2342-ІV).

Відповідно до ст.1 вказаного Закону, статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування.

Згідно ст.4 Закону №2342-ІV, заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

У ч.ч.1, 2, 3 ст.8 Закону №2342-ІV визначено, що держава здійснює повне забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти - сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону №2342-ІV,випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Отже, у ч. 7 ст. 8 Закону №2342-ІV чітко визначено субєктів, які мають право на вказану допомогу (діти - сироти та діти, позбавлені, батьківського піклування), за яких умов (після закінчення навчального закладу), у якому розмірі та ким така допомога виплачується.

Та обставина, що ОСОБА_3 є дитиною - сиротою та дитиною, позбавленою батьківського піклування, доводиться належними письмовими доказами та стороною відповідача не оспорюється.

Щодо доводів представника відповідача про те, що неповнолітня ОСОБА_3 не має права на отримання одноразової грошової допомоги згідно ч.7 ст.8 цього Закону, оскільки остання, в розумінні ст.1 Закону №2342-ІV, у якій наведено визначення «особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», станом на день звернення до суду 05.09.2016 року не досягла 18-ти річного віку, то такі твердження сторони відповідача є власним тлумаченням норм зазначеного Закону, яке є помилковим.

У ст.1 Закону №2342-ІV, в редакціїЗакону України від 18.09.2012 р. N 5290-VI, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, законодавець наводить визначення таких понять, як: «дитина - сирота», «діти, позбавлені батьківського піклування» та «особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», які не є тотожними, зокрема:

- дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки;

- діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти;

- особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування.

Зі змісту ч. 7 ст. 8 Закону №2342-ІV вбачається, що у даній нормі йдеться про випускників навчальних закладів саме із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а не осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на що стороною відповідача не звернуто уваги.

Поняття навчального закладу передбачає організацію, яка на постійній і безперервній основі здійснює освітній процес з метою навчання, виховання, розвитку і самовдосконалення особистості.

Виходячи з положень ст.9 Закону України «Про загальну середню освіту», Почапівська загальноосвітня школа І - ІІ ступенів, у якій навчалась неповнолітня ОСОБА_3, відноситься до загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти та є основною школою, що забезпечує базову загальну середню освіту.

Статтею 27 Закону України «Про освіту» передбачено, що випускнику державного або іншого акредитованого (атестованого) навчального закладу видається відповідний документ про освіту встановленого зразка.

Згідно ч.5 ст.34 Закону України «Про загальну середню освіту», випускникам загальноосвітніх навчальних закладів II і III ступенів видається відповідний документ про освіту.

Положенням про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року № 778, регламентовано, що учням, які закінчили основну школу (9-й клас), видається свідоцтво про базову загальну середню освіту. Свідоцтво про базову загальну середню освіту дає право на вступ до школи III ступеня, професійно-технічного навчального закладу, вищого навчального закладу I - II рівня акредитації.

З огляду на вказані положення законодавства про освіту, слід дійти висновку, що неповнолітня ОСОБА_3 після закінчення 9-ти класів Почапівської ЗОШ І - ІІ ступенівє випускником навчального закладу.

При цьому, ч. 7 ст. 8 Закону №2342-ІV встановлює обовязок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Закріплені у ст.4 Закону №2342-ІV положення, в тому числі державні соціальні стандарти і нормативи, вказують на те, що виплата випускникам навчального закладу із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, облік яких ведеться у навчальному закладі, одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 7 ст. 8 Закону №2342-ІV,є прямим обовязком навчального закладу, виконання якого не ставиться в залежність від обовязкового його ініціювання стороною отримувача допомоги (випускника) або його законного представника чи опікуна.

З урахуванням викладеного, доводи представника відповідача про те, що представник дитини-сироти ОСОБА_3 опікун ОСОБА_4 на протязі 2015 року та по 14 вересня 2016 року до відділу освіти Любомльської РДА з заявою про виплату такої одноразової грошової допомоги не зверталась, є безпідставними.

Твердження представника відділу освіти про виплату одноразової допомоги лише на підставі, затвердженої головою Любомльської РДА, програми, на яку виділено кошти, не є виправданим, оскільки виплата допомоги, яка є предметом спірних правовідносин, регламентується на законодавчому рівні, а саме, Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 року №2342-ІV.

З даного приводу також слід зазначити, що відповідно до правової позиції Європейського суду, в тому числі по справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005 р.), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Відсутність коштів у бюджеті не може звужувати чи обмежувати права особи та не є підставою для позбавлення особи соціальних виплат, які гарантовані державою.

Не ґрунтуються на вимогах Закону й посилання представника відповідача щодо покладення обовязку з виплати такої одноразової допомоги на державу, а не на відділ освіти, оскільки у ч.7 ст.8 Закону №2342-ІV чітко визначено, що така виплата забезпечується за рахунок навчального закладу або відповідної установи, випускником якої є дитина - сирота та дитина, позбавлена батьківського піклування.

Як встановлено у судовому засіданні, Почапівська загальноосвітня школа І - ІІ ступенів є навчальним комунальним закладом освіти, майно якої належить до спільної власності територіальних громад сіл, селища, міста району (власник Любомльська районна рада), а функції оперативного управління здійснює відділ освіти Любомльської райдержадміністрації.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становив 1286,00 грн.

Отже, виходячи з вищенаведених норм законодавства України, у неповнолітньої ОСОБА_3, як випускниці навчального закладу Почапівської ЗОШ І - ІІ ступенів з категорії дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під час її випуску з даного навчального закладу є усі підстави для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі не менше 7716 грн.

Оскільки така допомога не нараховувалась та не виплачувалась неповнолітній ОСОБА_3, тому слід дійти висновку, що відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необгрунтовано та безпідставно, що призвело до порушення прав неповнолітньої.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обовязок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України і розподіляється таким чином: позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Виходячи з положень ч. 2 ст.71 КАС України, суди під час розгляду справ повинні враховувати, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на субєкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені у справі спірні правовідносини та норми, якими вони регламентуються, суд визнає бездіяльність відповідача щодо невиплати неповнолітній ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в розмірі, передбаченому ч.7 ст.8 Закону №2342-ІV, протиправною та з метою повного захисту прав неповнолітньої ОСОБА_3 зобовязує відповідача нарахувати і виплатити вказану одноразову грошову допомогу в розмірі 7716,00 грн.

Частиною 1 ст.94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з відповідача в користь прокуратури Волинської області слід стягнути, понесені останньою судові витрати при зверненні до суду з даним позовом у вигляді судового збору в сумі 1378 гривень.

Відповідно до п.2 ст.121 Конституції України, на прокуратуру України покладено обовязок представництва інтересів громадян в судах у випадках, визначених законом.

В силу ч.2 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Відповідно до ч.2 ст.60 КАС України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави. Для представництва інтересів громадянина в адміністративному суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, …, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 є неповнолітньою, дитиною-сиротою та дитиною, позбавленою батьківського піклування, тобто відноситься до соціально незахищеної категорії населення, оскільки неспроможна самостійно захистити свої інтереси в суді, при цьому, її опікун, а також служба у справах дітей у належний спосіб захист оспорюваного права останньої не забезпечили, тому суд вважає, представництво прокуратурою в суді інтересів неповнолітньої ОСОБА_3 належним чином підтвердженим, оскільки має на меті захист законних прав неповнолітньої.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9-11, 18, 71, 94, 159-163, 167 КАС України, ст.19 Конституції України, ст. ст.4, 8 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність відділу освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області щодо невиплати неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, передбаченої ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», - протиправною.

Зобов'язати відділ освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області нарахувати та виплатити неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, одноразову грошову допомогу, передбачену ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку 7716 (сім тисяч сімсот шістнадцять) гривень.

Стягнути з відділу освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області в користь прокуратури Волинської області 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любомльський районний суд Волинської області, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 21.09.2016 року.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук