Справа № 677/814/16-а
Суддя: КРАСНЯК В. І.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/814/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2016 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі судді Красняка В.І., за участі секретаря Федченко Л.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Красилові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про скасування рішення та зобовязання вчинити дії,

встановив :

В травні 2016 року ОСОБА_3 ( надалі Позивач) звернувся до суду з цим позовом, який мотивував тим, що 05.02.2015 року він направив до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (надалі Відповідач) клопотання про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1363 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства (обслуговування господарських будівель та споруд сільськогосподарського призначення) за межами населених пунктів Волицької сільської ради Красилівського району Хмельницької області, до якого додав графічний матеріал, на якому зазначено місце розташування бажаної земельної ділянки, копію паспорта громадянина України, довідку про свій ідентифікаційний номер, а також документи, які посвідчують його право власності на частину розташованої на земельній ділянці нежилого приміщення телятника №2 ферми №1,за адресою : Хмельницька область, Красилівський район, с. Волиця, вул. 50 років Жовтня, будинок 8-к та повідомив, що права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства він не використав.

Оскільки, в супереч вимогам ч. 7 ст. 118 ЗК України зазначене клопотання Відповідачем не розглядалось, 28.07.2015 року він звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відповідача про визнання протиправною бездіяльності останнього щодо не розгляду вищезазначеного клопотання Позивача та зобовязання розглянути його у встановлені законом строки та спосіб, а також прийняти відповідне рішення про яке його повідомити.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.09.2015 року по справі № 822/3008/15 його адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області щодо не розгляду його заяви від 05.02.2015 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 0,1363 га. для подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Волицької сільської ради Красилівського району Хмельницької області в строки передбачені ст. 118 ЗК України. У решті позовних вимог відмовлено, у звязку з тим, що 04.08.2015 року Відповідач розглянув його клопотання та надав до матеріалів справи відповідь за № 31-22-7777.5-8392/23-15 від 04.08.2015 року, яку йому не надсилав, через що про її зміст він дізнався лише після винесення постанови суду від 04.09.2015 року. Як слідує із зазначеного листа Відповідача від 04.08.2015 року 31-22-7777.5-8392/23-15, останній відмовив йому у задоволені клопотання про надання йому дозволу на виготовлення проекту відведення вищезгаданої земельної ділянки з тих підстав, що йому належить 45/100 частин нежитлового приміщення, яке розташоване за межами населеного пункту с. Волиця по вулиці 50 річчя Жовтня, 8-к на території Волицької сільської ради Красилівського району, у звязку з чим право на земельну ділянку має оформлятись усіма співвласниками нерухомого майна, а окреме оформлення права на земельну ділянку можливе після поділу нерухомого майна в натурі.

Позивач вважає вказані дії та рішення Відповідача протиправними, просив суд захистити його права у заявлений ним спосіб.

В судовому засіданні представник позивача підримав позов з викладених у ньому підстав, просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить її розписка, надіслав до канцелярії суду письмові заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у його відсутності, просив в задоволені позову відмовити повністю.

В письмових запереченнях проти позову представник відповідача зазначила, що

відповідно до ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 4256851 від 01.06.2013 року позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить 45/100 частина нежитлового приміщення, яке розташоване за межами населеного пункту с. Волиця по вул. 50 років Жовтня, 8-к, на території Волицької сільської ради Красилівського району.

Відповідно до ст.88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Окреме оформлення права на земельну ділянку можливе лише після поділу нерухомого майна в натурі.

У випадку виникнення спільної часткової власності на нерухоме майно виникає і спільна часткова власність на земельну ділянку, на якій воно розміщене.

Тому за можливості поділу нерухомого майна в натурі з виділенням кожної частини в окремий обєкт нерухомого майна (присвоєння окремої адреси та реєстрація в БТІ як окремого обєкта нерухомого майна) можливий і поділ земельної ділянки з виділенням відповідної її частини в окрему земельну ділянку. У такому разі приватизація здійснюється вже окремо кожної земельної ділянки для кожного окремого обєкта нерухомого майна.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідні до них правовідносини.

Статтею 6 ч.1 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено і визнається сторонами, що 05.02.2015 року Позивач направив до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області клопотання про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1363 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства (обслуговування господарських будівель та споруд сільськогосподарського призначення) за межами населених пунктів Волицької сільської ради Красилівського району Хмельницької області, до якого додав графічний матеріал, на якому зазначено місце розташування бажаної земельної ділянки, копію паспорта громадянина України, довідку про свій ідентифікаційний номер, а також документи, які посвідчують його право власності на частину розташованої на земельній ділянці нежилого приміщення телятника №2 ферми №1,за адресою : Хмельницька область, Красилівський район, с. Волиця, вул. 50 років Жовтня, будинок 8-к. та повідомив, що права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства він не використав.

04.08.2015 року Відповідач розглянув клопотання Позивача та відмовив йому у задоволені клопотання з тих підстав, що йому належить 45/100 частин нежитлового приміщення, яке розташоване за межами населеного пункту с. Волиця по вулиці 50 річчя Жовтня, 8-к на території Волицької сільської ради Красилівського району, у звязку з чим право на земельну ділянку має оформлятись усіма співвласниками нерухомого майна, а окреме оформлення права на земельну ділянку можливе після поділу нерухомого майна в натурі.

Спірні правовідносини врегульовані ЗК України, згідно ч. 1 ст. 3 якого земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ст.22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а)сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Відповідно ч. 1 ст. 33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Пунктом «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 116 ЗК України передбачено, що передача земельних ділянок у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ч.1,2 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з ч.3 ст.121 ЗК України розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як слідує із оскаржуваного рішення підставою для відмови у наданні для Позивача дозволу на виготовлення проекту відведення вищезазначеної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (обслуговування господарських будівель та споруд сільськогосподарського призначення) є те, що за висновком Відповідача розташоване на ній нежитлове приміщення не поділене в натурі і Позивач є власником частки у ньому, а не окремої його частини, а тому право на земельну ділянку має оформлятися всіма співвласниками нерухомого майна. Окреме оформлення права на земельну ділянку можливе лише після поділу нерухомого майна в натурі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, а тому його заперечення проти позову суд не приймає до уваги, з огляду на таке.

Позивачем доведено і не заперечується Відповідачем, що на підставі договору дарування від 18.04.2010 року (надалі Договір), посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним №943 Позивач є власником 45/100 частин нежилого приміщення - телятника № 2 ферми № 1 загальною площею 391 кв. м., основною площею 351,7 кв. м., за адресою : Хмельницька область, Красилівський район, с. Волиця, вул. 50 років Жовтня, будинок 8-к в селі Волиця Красилівського району Хмельницької області по вулиці 50 років Жовтня, 8-к., що знаходиться на земельній ділянці площею 0,1363 га, кадастровий номер НОМЕР_1 : 05 : 005:0042.

Як слідує із Договору, загальна площа телятника, у якому Позивачу належить 45/100 частин, становить 872,40 кв. м., із яких у власність останнього перейшло 391,0 кв. м.

Зазначений телятник знаходиться за межами населеного пункту на земельній ділянці державної власності, сільськогосподарського призначення площею 0,1363 га.

05.05.2010 року Красилівським бюро технічної інвентаризації Позивачу видано технічний паспорт на приміщення частини телятника № 2 ферми № 1 по вулиці 50 років Жовтня в селі Волиця-1 Красилівського району площею 391 кв.м., згідно якого останнє зображено відокремленим від іншої частини телятника.

Тобто, згідно Договору дарування Позивач отримав у власність не 45/100 ідеальних часток від усього телятника площею 872,4 кв.м., а його відокремлену та виділену в натурі частину площею 391 кв. м. позначену на плані у технічному паспорті.

Таким чином, зазначене нерухоме майно (телятник № 2 ферми № 1 загальною площею 872,40 кв. м.) на час прийняття оскаржуваного рішення було поділене в натурі і є таким на сьогоднішній день. Позивач є власником окремої частини зображеного в технічному паспорті приміщення частини телятника № 2 ферми № 1 по вулиці 50 років Жовтня в селі Волиця-1 Красилівського району площею 391 кв.м., на яку крім нього ніхто не має прав власності, у звязку з чим він наділений правом отримати окрему земельну ділянку орієнтовною площею 0,1363 га., на якій знаходиться належна йому на праві особистої власності частина вказаного телятника.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, всупереч наведеному Відповідач, не звернув увагу на те, що вказані Позивачем обставини підтверджуються вищезазначеними доказами, не спростував останні, діючи не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та зазначеними законами України, не забезпечив гарантій прав Позивача на землю, протиправно відмовив йому у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1363 га., з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства (обслуговування господарських будівель та споруд сільськогосподарського призначення) за межами населених пунктів Волицької сільської ради Красилівського району Хмельницької області.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Не підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.2, 3, 4, 5 , 22, 33, 116, 118, 120, 121, 122 ЗК України, 1, 2, 5, 11, 71, 72, 122, 159-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04 серпня 2015 року № 31-22-7777.5-8392/23-15 про відмову ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1363 га., з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства (обслуговування господарських будівель та споруд сільськогосподарського призначення) за межами населених пунктів Волицької сільської ради Красилівського району Хмельницької області.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області розглянути клопотання ОСОБА_3 від 05 лютого 2015 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1363 га., з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства (обслуговування господарських будівель та споруд сільськогосподарського призначення) за межами населених пунктів Волицької сільської ради Красилівського району Хмельницької області.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складений 22 вересня 2016 року.

Суддя: ОСОБА_6