Справа № 826/7243/16
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7243/16 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.;
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

суддів: Земляної Г.В.

Межевича М.В.

за участю секретаря Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації України, за участю третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України) про визнання незаконним та скасування наказу голови ДСА України від 28.04.2016 р. №84 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ ДСА України від 28.04.2016 р. №84 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

На вказану постанову ДСА України подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, наказом ДСА України від 22.09.2014 р. №566/к ОСОБА_3 призначено на посаду начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області з 22.09.2014 р. за переведенням з територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області з посадовим окладом згідно штатного розпису, із збереженням сьомого рангу державного службовця.

Згідно наказів ДСА України від 05.02.2016 р. №26, від 04.03.2016 р. №44, ч. 5 ст. 150 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пп. 24 п. 4 Положення про ДСА України, затвердженого рішенням Ради суддів України від 22.10.2010 р. №12, та відповідно до Плану діяльності з внутрішнього аудиту на перше півріччя 2016 року, затвердженого наказом ДСА України від 29.12.2015 р. №243, - утвореною аудиторською групою проведено плановий фінансовий аудит відповідності, ефективності та фінансовий аудит за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р. у територіальному управлінні Державної судової адміністрації України в Київській області.

За результатами вказаного аудиту складено звіт від 25.03.2016 р. №6-16/3, яким зафіксовано порушення, зокрема:

1) вимог п. 10 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України від 28.12.2014 р. №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», ОСОБА_3 як начальником територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області неправомірно видано наказ від 10.02.2015 р. №13, внаслідок чого зайво виплачена суддівська винагорода в сумі 919,6 тис. грн.;

2) вимог п. 7 Заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів передбачених для утримання місцевих та апеляційних судів загальної юрисдикції, Державної судової адміністрації України та її територіальних управлінь, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, затверджених наказом ДСА України від 23.05.2014 р. №81, та до порушень вимог ч. 3 ст. 26 Бюджетного кодексу України внаслідок відсутності внутрішнього контролю з боку ОСОБА_3 зайво виплачено заробітної плати на загальну суму 1,1 тисяч грн.;

3) вимог пп. «з» п. 2 наказу Міністерства праці України від 02.10.1996 р. №77 «Про умови оплати праці робітників, зайнятих з обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» та до порушення вимог ч. 3 ст. 26 Бюджетного кодексу України внаслідок відсутності внутрішнього контролю з боку ОСОБА_3 зайво виплачено матеріальної допомоги робітникам, зайнятим обслуговуванням апаратів судів у сумі 43,7 тисяч гривень;

4) вимог ст. 114 Кодексу законів про працю України, внаслідок відсутності внутрішнього контролю з боку ОСОБА_3 працівниками апаратів судів недоотримано заробітної плати в сумі 0,3 тисяч гривень;

5) вимог ДСТУ БД 1.1-1:213 Правила визначення вартості будівництв та ч. 3 ст. 26 Бюджетного кодексу України внаслідок відсутності внутрішнього контролю з боку ОСОБА_3 завищено вартість виконаних робіт з поточного ремонту на суму 12,1 тисяч грн.;

6) вимог ч. 3 ст. 148 та ч. 4 ст.149 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», пункту 7 Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 05.04.2011 р. №82, пунктів 14, 15 Типового положення про апарат місцевого, апеляційного судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 28.09.2012 р. №115, пункту 7 Типового положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 15.07.2015 р. №104, та пункту 7 Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області, затвердженого Головою ДСА України 25.09.2015 р., - ОСОБА_3 внаслідок перевищення свої службових повноважень, протягом 2015 року видавалися накази про преміювання, встановлення рангів, надбавок працівникам апаратів судів тощо.

За вказані порушення наказом голови ДСА України від 28.04.2016 р. №84, відповідно до частини 5 статті 150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підпункту 4 пункту 4 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Ради суддів України від 22.10.2012 р. №12, статей 147-149 Кодексу законів про працю України, статті 14 Закону України «Про державну службу України» та з метою забезпечення усунення та недопущення в подальшому порушень і недоліків, виявлених в ході проведення планового аудиту відповідності, ефективності та фінансового аудиту в територіальному управління Державної судової адміністрації України в Київській області за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р. вирішено застосувати до начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання службових обов'язків, відсутність внутрішнього контролю за станом фінансово - господарської діяльності територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем прийнято оскаржуваний наказ із пропущенням строку для застосування дисциплінарного стягнення, тому такий наказ підлягає скасуванню.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну службу» дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Для окремих категорій державних службовців законом можуть бути визначені особливості визнання дисциплінарного проступку підставою для припинення державної служби.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Статтею 1 Кодексу законів про працю України визначено, що останній регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Згідно ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до ст. 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 цього Кодексу встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно ч. 1 ст. 147-1 цього Кодексу дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, з аудиторським звітом від 25.03.2016 р. №6-16/3 позивача було ознайомлено 29.03.2016 р., а листом від 07.04.2016 р. №06-09/457, адресованому начальнику відділу аудиту ДСА України позивач надав заперечення на звіт.

Після встановлення причин, обсягу, характеру вини та усунення спірних питань за результатами перевірки, службовою запискою начальника відділу аудиту ДСА України від 26.04.2015 р. №6-13/137 повідомлено безпосереднього роботодавця - голову ДСА України про виявлені порушення позивача.

Головою ДСА України листом від 26.04.2016 р. №6-3138/16 повідомлено про необхідність надання позивачем письмових пояснень з приводу зазначених порушень.

Письмові пояснення позивачем надані листом від 27.04.2016 р. №06-09/554, який згідно вхідного штампу отримано ДСА України 28.04.2016 р.

Враховуючи наведене, оскільки голові ДСА України, як особі яка вповноважена застосовувати дисциплінарні стягнення відносно позивача про сам факт та характер вчинених порушень, допущених позивачем та наявність всіх підстав для притягнення позивача до відповідальності стало відомо лише 26.04.2015 р., то строк на застосування дисциплінарного стягнення рахується саме з 27.04.2015 р. (з наступного дня згідно положень ст. 241-1 КЗпП України), а не з дати складення аудиторами звіту від 25.03.2016 р. №6-16/3 в якому виявлені загальні порушення без встановлення винної особи.

Отже, приймаючи оскаржуваний наказ 28.04.2016 р. строк в один місяць щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення відповідачем не пропущено.

Разом з тим, відповідачем в частині виявлених порушень пропущено шестимісячний строк з дня вчинення проступку, а саме щодо вищезазначених порушень у п. 1), 2), 4).

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи:

- порушення позивачем п. 10 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України від 28.12.2014 р. №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», - виявилось у виданні наказу від 10.02.2015 р. №13;

- порушення п. 7 Заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів, затверджених наказом ДСА України від 23.05.2014 р. №81, вимог ч. 3 ст. 26 Бюджетного кодексу України, - виявилось у відсутності контролю з боку позивача за наказами щодо суддів у період липень 2014 по липень 2015 років;

- порушення ст. 114 Кодексу законів про працю України, - виявилось у відсутності внутрішнього контролю за наказами від 01.04.2015 р. №34/к та №35/к, внаслідок чого ОСОБА_18 та ОСОБА_19 недоотримано заробітну плату.

Отже, по вищевказаним порушенням позивача не може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки минуло більше шести місяців з дня вчинення порушення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно позовної заяви позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ від 28.04.2016 р. №84 лише в частині застосування дисциплінарного стягнення, а згідно положень ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Однак, щодо іншої частини порушень за пунктами 3), 5), 6) відповідачем застосовано дисциплінарне стягнення в межах шестимісячного строку.

Щодо порушення вимог пп. «з» п. 2 наказу Міністерства праці України від 02.10.1996 р. №77 та ч. 3 ст. 26 Бюджетного кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом «з» пункту 2 наказу Міністерства праці України від 02.10.1996 р. №77 "Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів" надано право керівнику в межах установлених фондів оплати праці та граничної чисельності працівників надавати матеріальну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку.

Колегія суддів звертає увагу, що у вказаній нормі матеріальна допомога вживається в однині, що не допускає тлумачення норми на користь того, що кожна визначена законом матеріальна допомога певного призначення підлягає виплаті по середньомісячному заробітку, без обмежень у їх кількості.

Згідно ч. 3 ст. 26 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх закладах та у підвідомчих бюджетних установах. Внутрішнім контролем є комплекс заходів, що застосовуються керівником для забезпечення дотримання законності та ефективності використання бюджетних коштів, досягнення результатів відповідно до встановленої мети, завдань, планів і вимог щодо діяльності бюджетної установи та її підвідомчих установ. Внутрішнім аудитом є діяльність підрозділу внутрішнього аудиту в бюджетній установі, спрямована на удосконалення системи управління, запобігання фактам незаконного, неефективного та нерезультативного використання бюджетних коштів, виникненню помилок чи інших недоліків у діяльності бюджетної установи та підвідомчих їй бюджетних установ, поліпшення внутрішнього контролю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказів керівників апаратів відповідних судів, що видавались протягом 2015 року про надання щорічної основної відпустки робітникам місцевих загальних судів Київської області (прибиральникам службових приміщень, опалювачам та робітникам по обслуговуванню приміщень) виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Крім того, наказом начальника Управління від 23.12.2015 р. №144/1/к "Про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань працівникам місцевих судів Київської області" передбачена виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань керівникам апаратів місцевих судів Київської області, їх заступникам, державним службовцям, службовцям та іншим працівникам апарату місцевих судів Київської області.

Зокрема, на виконання пункту 4 вищезазначеного наказу працівникам апаратів місцевих судів Київської області (прибиральникам службових приміщень, опалювачам та робітникам по обслуговуванню приміщень) виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячного заробітку.

Таким чином, протягом 2015 року в порушення вимог пп. «з» п. 2 наказу Міністерства праці України від 02.10.1996 р. №77 працівникам апарату судів (прибиральникам службових приміщень, опалювачам та робітникам по обслуговуванню приміщень) виплачено дві матеріальні допомоги, загальний розмір яких перевищував їх середньомісячний заробіток та в загальній сумі становить 43,7 тисяч гривень.

Зазначене підтверджене даними бухгалтерського обліку та довідкою про виплату матеріальної допомоги робітникам за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р. (додаток №31 до Звіту).

Посилання позивача на постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 р. №1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" та від 09.03.2006 р. №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", - є необґрунтованими, оскільки їх положеннями не регулюються питання нарахування заробітної плати робітникам місцевих загальних судів, а саме прибиральникам службових приміщень, опалювачам та робітникам по обслуговуванню приміщень.

Жодним іншим чином, позивач таке порушення не спростовує.

Щодо порушення вимог ДСТУ БД 1.1-1:213 Правила визначення вартості будівництв та ч. 3 ст. 26 Бюджетного кодексу України, колегія суддів зазначає.

Аудитом операцій по поточному ремонту приміщень судів, встановлено, що в порушення вимог ДСТУ БД 1.1-1:213, підрядною організацією ТОВ "Ліспром" до актів виконаних будівельних робіт форми КБ-2в окремим рядком (обґрунтування РН20-36-1-очищення приміщення від сміття) включено витрати на виконання робіт з прибирання сміття від демонтажу у процесі виконання ремонтних робіт у ході проведення поточного ремонту приміщень судів.

Зазначене призвело до подвійного врахування обсягів витрат з прибирання сміття, що в свою чергу спричинило завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 12,1 тисяч гривень (з ПДВ).

Обґрунтовуючи правомірність таких дій позивач посилається на Методичні рекомендації з формування собівартості будівельно-монтажних робіт.

Відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості будівельно-монтажних робіт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва від 31.12.2010 р. №573, у складі загальновиробничих витрат враховуються витрати на прибирання сміття при підготовці об'єкту будівництва до прийняття.

З наведеного вбачається відмінність у виді будівельних робіт, тому посилання позивача на Методичні рекомендації з формування собівартості є необґрунтованими та не спростовують встановлене порушення.

Щодо порушення ч. 3 ст. 148 та ч. 4 ст.149 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», пункту 7 Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 05.04.2011 р. №82, пунктів 14, 15 Типового положення про апарат місцевого, апеляційного судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 28.09.2012 р. №115, пункту 7 Типового положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 15.07.2015 р. №104, та пункту 7 Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області, затвердженого Головою ДСА України 25.09.2015 р., колегія суддів зазначає наступне.

Вказане порушення виявилося в тому, що протягом 2015 року позивачем видавалися накази на преміювання, встановлення рангів, надбавок працівникам апаратів судів. Зокрема, накази від 23.12.2015 р. №133 "Про преміювання працівників апарату місцевих судів за результатами роботи за 2015 рік", від 23.12.2015 р. №132 "Про виплату премій працівникам апарату місцевих судів за грудень 2015 року", від 11.12.2015 р. №131 "Про преміювання працівників апарату місцевих судів до 15 грудня - Дня працівників суду", від 25.11.2015 р. №130/к "Про виплату одноразової допомоги", від 20.11.2015 р. №127/к "Про встановлення надбавки".

Пунктом 7 Типового положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України

15.07.2015 р. N104, визначено повноваження начальника територіального управління, зокрема: 7.7 застосовує до працівників територіального управління (крім заступника начальника територіального управляння) заохочення або накладає дисциплінарні стягнення відповідно до закону; 7.9 за поданням голови місцевого суду застосовує до керівників апарату суду, їх заступників заохочення або накладає дисциплінарні стягнення відповідно до закону; 7.12 присвоює ранги державним службовцям територіального управління; 7.16 здійснює інші передбачені законом повноваження.

Тобто, до повноважень начальника територіального управління не належить заохочення працівників апарату судів.

Такі повноваження відносяться до компетенції керівника апарату суду згідно пунктів 14, 15 Типового положення про апарат місцевого, апеляційних судів, затвердженого наказом ДСА України від 28.09.2012 р. №115.

Отже, відповідачем доведено обґрунтованість прийняття наказу від 28.04.2016 р. №84 та застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, тому такий наказ не підлягає скасуванню в частині дисциплінарного стягнення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову, тому апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України необхідно задовольнити, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2016 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову -відмовити, оскільки постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2016 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Земляна Г.В.

Межевич М.В.

Повний текст постанови складено 26.09.2016 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Межевич М.В.

Земляна Г.В.