Справа № 335/6616/16-а (2-а/335/201/2016)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2016 рокусправа № 335/6616/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2016 року

у справі №335/6616/16-а

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язання призначити пенсію за віком на загальних підставах відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 25 травня 2016 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, забезпечення її виплати та виплати різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2016 року, прийнятою у порядку скороченого провадження, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

У письмових запереченнях управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя з 05 квітня 2006 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, що передбачено пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 45).

Згідно записів у трудовій книжці, після призначення пенсії позивач продовжував працювати (а.с. 11-13).

Після досягнення 60 річного віку, 25 травня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, в якій просив здійснити попередній розрахунок розміру пенсії з 05 квітня 2016 року відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, а також призначити пенсію відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 14).

У відповідь відповідач, листом від 02 червня 2016 року №147/М-9, повідомив, що позивачу з 05 квітня 2006 року вже призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії розраховано відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також звернуто увагу позивача на невідповідність поданої заяви формі, затвердженій постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (а.с. 15-16).

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно відмовлено у призначені пенсії за віком із здійсненням нового нарахування, оскільки пенсія за віком позивачу виплачується з квітня 2006 року.

За доводами ОСОБА_1 пенсія за віком, яку призначено на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку та пенсія за віком є двома різними видами пенсійного забезпечення; у зв'язку з набуттям права на призначення пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та поданням заяви про призначення пенсії, дії відповідача щодо відмови у призначення пенсії є протиправними.

Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя зазначає, що чинне законодавство прямо передбачає призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, виключно на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог щодо пенсійного віку та трудового стажу, встановленого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Суд апеляційної інстанції погоджується з правовою позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлені такі види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим законом призначалися наступні види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За змістом пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Отже, враховуючи те, що пенсія позивачу за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку призначена у квітні 2006 року під час дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то твердження позивача про те, що йому призначено пенсію за іншим Законом, а не за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є безпідставними, оскільки такі доводи суперечать положенням пункту 2 Прикінцевих положень цього Закону, яким чітко визначено, що пільгові пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Оскільки, положення частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на які посилається позивач, стосуються осіб, які вперше звернулися за призначенням пенсії за цим Законом, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, так як позивачу раніше вже призначена пенсія за віком на підставі цього Закону.

Враховуючи, що позивач з квітня 2006 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, яка є різновидом пенсії за віком, підстави для призначення пенсії за віком (фактично повторного призначення) відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в порядку, визначеному статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні 2013, 2014, 2015 років, відсутні.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя доведено правомірність відмови в призначенні позивачу пенсії за віком з 05 квітня 2016 року відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Враховуючи наведене, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених законом.

Доводи позивача про те, що отримувана ним пенсія виплачувалася за кошти підприємства є необґрунтованими, оскільки відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємство має відшкодовувати фактичні витрати понесені саме органом Пенсійного фонду України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим