Справа № 815/6546/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6546/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Андрухіва В.В.

судді Тарасишиної О.М.

судді Танцюра К.О.

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Командира військової частини НОМЕР_1 , Міністра оборони України, за участю третьої особи на стороні відповідачів - Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Командира військової частини НОМЕР_1 , Міністра оборони України, за участю третьої особи на стороні відповідачів - Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльності командира військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_1 щодо не оформлення і не направлення до кадрового органу Міністра оборони України документів про звільнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 з військової служби у запас за станом здоров`я;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 оформити і направити до кадрового органу Міністра оборони України через Командування Повітряних Сил України документи про звільнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 з військової служби у запас за станом здоров`я;

- зобов`язати Міністра оборони України на підставі отриманих від військової частини НОМЕР_1 документів щодо звільнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 видати наказ про звільнення його з військової служби в запас за станом здоров`я і надіслати такий наказ у встановленому порядку до військової частини НОМЕР_1 для виключення позивача зі списків особового складу частини.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що він проходить кадрову військову службу на посаді командира військової частини НОМЕР_2 у військовому званні полковника, і 30.10.2015 року його було оглянуто військово-лікарською комісією Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, яка визнала ОСОБА_1 непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 2031 від 02.11.2015 року. 03 листопада 2015 року позивач подав до військової частини НОМЕР_1 рапорт про оформлення подання до звільнення його з військової служби за станом здоров`я, до якого додав назване свідоцтво про хворобу. Однак 03.11.2015 року на рапорт позивача командиром військової частини НОМЕР_1 було накладено резолюцію, згідно якої документи на звільнення позивача з підстави «за станом здоров`я» не буде оформлено та надіслано Міністру оборони України у зв`язку з оформленням та направленням до Генерального штабу подання щодо звільнення ОСОБА_1 з підстави «через службову невідповідність». Позивач вважає бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в неоформленні та ненаправленні до кадрового органу Міністра оборони України подання щодо його звільнення з військової служби за станом здоров`я протиправною, такою, що суперечить вимогам п. «а» ч.1, п. «б» ч.7, ч.9 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацам 1, 3 пункту 240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, абзацам 1, 3 п.12.9 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170. При цьому, позивач зазначав, що звільнення з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК про непридатність до військової служби є безумовним, і можливість затримки військовою частиною оформлення відповідних документів, в тому числі у зв`язку з направленням подання про звільнення з інших підстав, чинним законодавством не передбачена. Для захисту права позивача на законне звільнення з військової служби він вважав за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_1 оформити відповідні документи та надіслати їх кадровому органу Міністра оборони України, якого слід зобов`язати на підставі отриманих документів видати наказ про звільнення позивача з військової служби з підстави «за станом здоров`я» та надіслати такий наказ до військової частини НОМЕР_1 для виключення позивача зі списків особового складу частини.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Представник Міністра оборони України подав до суду заперечення на позов, згідно яких вважав позовні вимоги ОСОБА_1 незаконними та необґрунтованим, такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. На підставі проведеного службового розслідування від 01.10.2015 року доповідною запискою від 19.10.2015 року начальник Генерального штабу ЗС України надав Міністру оборони України пропозицію для прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 за порушення військової дисципліни. Наказом Міністра оборони України від 22.10.2015 року № 222КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» на полковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю». Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2016 року у справі № 815/6545/15 було встановлено, що наказ Міністра оборони України від 22.10.2015 року № 222КП є законним та обґрунтованим, а тому в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування вказаного наказу було відмовлено. Вказана постанова суду залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2016 року. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.08.2016 року позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанції. Представник відповідача вважав, що оскільки позивача було законно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, і вказане дисциплінарне стягнення підлягає виконанню в стислий строк, згідно п.4.18 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170, шляхом видання повноважною посадовою особою наказу по особовому складу, з урахуванням вимог п.235 Положення, згідно якого військовослужбовці, які звільняються, зокрема, через службову невідповідність, не направляються на обстеження військово-лікарською комісією та не підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, - вимоги позивача, які є похідними від факту звільнення його в порядку дисциплінарного стягнення через службову невідповідність, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Представник військової частини НОМЕР_1 , який також представляв інтереси третьої особи Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, подав до суду заперечення, згідно яких просив відмовити позивачу в задоволенні його вимог, оскільки наказом Міністра оборони України від 22.10.2015 року № 222КП ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, і цей наказ став підставою для видання Міністром оборони України наказу від 06.11.2015 року № 893 (по особовому складу) в частині звільнення полковника ОСОБА_1 за п. «е» (через службову невідповідність) частини 6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Представник вважав, що рішення у справі № 815/6545/15, яким визнано законним наказ Міністра оборони України від 22.10.2015 року № 222КП, має преюдиційне значення для вирішення даної справи. Тому представник військової частини НОМЕР_1 та Командування Повітряних Сил Збройних Сил України вважав вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Командир військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суд не сповістив.

Беручи до уваги, що в судове засідання з`явилися не всі особи, які беруть участь у справі, хоча були повідомлені належним чином, враховуючи наявність підстав для розгляду справи у судовому засіданні та відсутність потреби заслуховувати свідка чи експерта, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України суд ухвалив про розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді командира військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_3 , виданим 02.03.2010р. військовою частиною НОМЕР_1 (а.с.13).

22.10.2015р. тимчасово виконуючим обов`язки Міністра оборони України генералом - лейтенантом Дублян О.В. на підставі висновків проведеного службового розслідування було прийнято наказ № 222КП про притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю за порушення вимог ст.11, 13, 49, 56, 59, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, відповідно до п.є ст.68 Дисциплінарного статуту Збройних сил України.

Наказом Міністра оборони України від 06.11.2015 року № 893 (по особовому складу) полковника ОСОБА_1 , командира НОМЕР_4 радіотехнічної бригади повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Повітряних Сил Збройних Сил України відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті звільнено з військової служби у запас за пунктом «е» (через службову невідповідність). Підставою звільнення є накладене Міністром оборони України дисциплінарне стягнення звільнення за службовою невідповідністю (наказ Міністерства оборони України від 22.10.2015 № 222КП). (а.с.58).

Також судом встановлено, 30.10.2015 року ОСОБА_1 було оглянуто військово-лікарською комісією Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, яка визнала ОСОБА_1 непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 2031 від 02.11.2015 року. (а.с.14-15).

03 листопада 2015 року ОСОБА_1 подав до командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про оформлення подання до звільнення його з військової служби за станом здоров`я, до якого додав назване свідоцтво про хворобу. (а.с.16).

03 листопада 2015 року на рапорт ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_1 було накладено резолюцію про доведення до полковника ОСОБА_1 інформації, що відповідно до вимог наказу Міністра оборони України № 222 від 22.10.2015 року, 02 листопада 2015 року на нього оформлене подання та направлене в Генеральний штаб щодо звільнення за службовою невідповідністю. (а.с.16).

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що позивачем було оскаржено до суду наказ Міністра оборони України № 222 КП від 22.10.2015 року про притягнення його, командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 , до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2016 року по справі № 815/6545/16, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2016 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністра оборони України, треті особи Командування Повітряних Сил України, військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування наказу Міністра оборони України № 222 КП від 22.10.2015 року відмовлено. Вказана постанова Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2016 року набрала законної сили 26.07.2016 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.08.2016 року позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанції.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2016 року по справі № 815/6545/16 встановлено, що наказ Міністра оборони України № 222КП від 22.10.2015р. є законним, обгрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Таким чином, відповідно до вимог ч.1 ст.72 КАС України, правомірність прийняття Міністром оборони України наказу № 222КП від 22.10.2015р. щодо притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, що встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, не підлягає доказуванню в даній адміністративній справі.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі за тестом Закон).

Питання звільнення з військової служби врегульоване ст.26 Закону.

Відповідно до п. «е» ч.6 ст.26 Закону контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, через службову невідповідність.

Пунктом «б» ч.6 вказаної статті Закону передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

Аналогічні підстави звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, передбачені пунктами «б» (за станом здоров`я), «е» (через службову невідповідність) ч.7 ст.26 Закону.

Відповідно до ч.9 ст.26 Закону звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі за текстом Положення).

Відповідно до підпункту 5) пункту 225 Положення звільнення військовослужбовців з військової служби на підставах, передбачених пунктом 2 частини третьої, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 26 Закону, у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) включно за всіма підставами здійснюється Міністром оборони України.

Згідно абзаців 1, 2 пункту 235 Положення, військовослужбовці протягом 12 місяців до досягнення граничного віку перебування їх на військовій службі направляються для визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я на обстеження до військово-лікарської комісії, висновки якої враховуються при визначенні підстав звільнення з військової служби (абз.1 п.235).

Військовослужбовці, які звільняються з військової служби за підставами, передбаченими підпунктами "б", "г" пункту 2 частини третьої, пунктами "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої, пунктами "е", "є", "ж", "з" частини сьомої, підпунктами "в", "г", "е" пункту 1 та підпунктом "в" пункту 2 частини восьмої (крім звільнення за станом здоров`я) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", не направляються на обстеження військово-лікарською комісією і не підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я (абз.2 п.235).

Відповідно до п.238 Положення наказ про застосування до військовослужбовця такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, є підставою для видання наказу про його звільнення.

Згідно абз.4 п.246 Положення, військовослужбовці, до яких згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України застосовано таке стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, або військовослужбовці визначеної законодавством категорії, стосовно яких прийнято рішення про звільнення з військової служби через службову невідповідність під час проведення мобілізації, звільняються з військової служби на підставах, передбачених пунктом "е" частини шостої або пунктом "е" частини сьомої чи підпунктом "е" пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, зареєстрованим

в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454, затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі за текстом Інструкція).

Згідно абзаців 1, 2 п.12.3 Інструкції, дисциплінарне стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю" накладається на військовослужбовців посадовими особами, визначеними статтями 12, 59, 61, 67 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Виконання дисциплінарного стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю" здійснюється у строки, визначені статтею 96 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Виконання проводиться шляхом видання наказів по особовому складу посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення, про звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність.

Таким чином, враховуючи наведені положення ст.26 Закону та вимоги абзацу 2 п.235 Положення, суд дійшов висновку, що позивач, який звільнявся з військової служби через службову невідповідність на підставі наказу Міністра оборони України про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, не підлягав звільненню з військової служби за станом здоров`я.

Вищенаведені норми чинного законодавства спростовують доводи позивача про те, що командир військової частини НОМЕР_1 був зобов`язаний за викладених обставин на підставі рапорту ОСОБА_1 від 03.11.2015 року оформити подання на звільнення позивача за станом здоров`я.

Тому відмову військової частини НОМЕР_1 позивачу в оформленні та направленні до кадрового органу Міністра оборони України документів про його, ОСОБА_1 , звільнення з військової служби у запас за станом здоров`я, за наявності подання на його звільнення через службову невідповідність, суд вважає законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності командира військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_1 щодо не оформлення і не направлення до кадрового органу Міністра оборони України документів про звільнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 з військової служби у запас за станом здоров`я належить відмовити.

Беручи до уваги, що вимоги позивача про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 вчинити вищевказані дії та зобов`язання Міністра оборони України на підставі отриманих від військової частини НОМЕР_1 документів видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я та надіслати такий наказ у встановленому порядку до військової частини НОМЕР_1 для виключення позивача зі списків особового складу частини є похідними від вказаної вище вимоги про визнання бездіяльності протиправною, у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 також належить відмовити.

Частиною 1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6-9, 11, 71, 72, 86, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії постанови до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В.В. Андрухів

Суддя О.М. Тарасишина

Суддя К.О. Танцюра