Справа № 488/899/16-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 р. Справа № 488/899/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Лазарева Г.М.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.05.2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

УСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві про скасування постанови про адміністративне правопорушення

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Скасовано постанову серії ПС1 за № 959891 від 21.02.2016 року, винесену інспектором роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції Гетьманенко Григорієм Григоровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

У закритті провадження у справі в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення - відмовлено.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності були вчинені неправомірно, оскільки є безпідставними та необґрунтованими , а зазначена постанова винесена із порушенням діючого законодавства та є такою, що не відповідає нормам КУпАП, під час винесення постанови не дотримано вимоги ст. ст. 278, 280 КУпАП відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесу вального порядку розгляду справи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволені адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21.02.2016 року інспектором роти № 3 батальйону № 2 УПП в м. Миколаєві ДПП України рядовим поліції Гетьманенко Г.Г. було винесено Постанову серії ПСІ № 959891 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1, 21.02.2016 року керуючи автомобілем ТОУОТА РRАDО д/н НОМЕР_1, рухаючись у м. Миколаєві по проспекту Жовтневому, здійснюючи маневр перестроювання з лівої смуги руху в праву та з правої смуги руху в ліву не включив вказівник повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п. 9.2 б ПДР України.

Не погоджуючись з винесеною постановою у справі про адміністративне правопорушення та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 9.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до абз. «а» п. 2.4 ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається із оскаржуваної постанови та відеозапису .mov (04:00 хвил.)), наявного в матеріалах справи, причиною зупинки УПП у м. Миколаєві транспортного засобу позивача було порушення ним п. 9.2 "б" Правил дорожнього руху.

Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч.2 ст.122 КпАП України).

Докази, які б спростовували факт порушення позивачем частини 2 статті 122 КпАП України, судом не встановлені, за таких підстав суд вважає позовні вимоги позивача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення безпідставними.

Судом встановлена правомірність дій працівника патрульної поліціїв частині винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань позивача, та розцінюються апеляційним судом, як його бажання уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.222 КпАП України до компетенції органів внутрішніх справ віднесено розгляд справ про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 цього Кодексу.

В матеріалах справи є відеозапис та постанова про адміністративне правопорушення, що гр. ОСОБА_1 вчинив правопорушення п. 9.2 ПДР України, за що був притягненний до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції частини 2 статті 122 КпАП України.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини у справі, перевіривши їх доказами, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованою постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 за № 959891 від 21.02.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій, а тому, доводи, викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові суду першої інстанції, та є підставою для її скасування.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для відмови у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, та приходить до висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України, це є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженої постанови та ухвалення нової постанови суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.п.3, 4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві - задовольнити.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову суду.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які брали участь у справі, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: Л.П. Шеметенко