Справа № 804/1881/16
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2016 рокусправа № 804/1881/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року

у справі №804/1881/16

за позовом ОСОБА_1

до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 08 червня 2015 року №5522-15, яким визначено суму податкового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн. та стягнення на користь позивача сплаченої суми в розмірі 25000,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу TOYOTA VENZA, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1, обєм двигуна 3456 куб. см., який зареєстровано 23 серпня 2013 року у відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи державної автомобільної інспекції №3 Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САТ №126819.

Лівобережною обєднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 08 червня 2015 року №5522-15, яким визначено суму податкового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн.

У звязку з несплатою податкового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб податковим органом на адресу позивача направлена вимога форми «Ф» від 02 жовтня 2015 року №6200-25 про сплату податкового боргу за узгодженими зобовязаннями в розмірі 25000,00 грн. та, в подальшому, рішення від 28 жовтня 2015 року №353/НОМЕР_2 про опис майна у податкову заставу.

13 листопада 2015 року ОСОБА_1 сплачено суму транспортного податку в розмірі 25000,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.460822522.2.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Так, Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», норми якого набрали чинності 1 січня 2015 року, викладено у новій редакції статтю 267 Податкового кодексу України, якою запроваджено транспортний податок для фізичних осіб.

Відповідно до статті 267 Податкового кодексу України (в редакції діючий на час винесення податкового повідомлення-рішення) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування. Обєктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см. Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Органи внутрішніх справ зобовязані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації обєкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобовязані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації обєкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

З аналізу зазначених норм убачається, що для винесення податкового повідомлення-рішення податковим органом стосовно платника транспортного податку, необхідно одночасно враховувати такі критерії для визначення бази та обєкта оподаткування, а саме, легковий автомобіль використовується до 5 років і має обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Судом першої інстанції установлено, що податковим органом визначений обєкт оподаткування: транспортний засіб марка: TOYOTA; модель: VENZA; номер шасі (кузова, рами) 4Т3ВК3ВВ2ВU060802, обєм двигуна 3456 куб. см.; державний номер НОМЕР_1; колір: сірий; рік випуску 2011; дата реєстрації 23 серпня 2013 року.

У звязку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 є власником транспортного засобу TOYOTA VENZA, 2011 року випуску з обємом двигуна 3456 куб. см., який зареєстровано вперше в Україні 23 серпня 2013 року, який підпадає під обєкт оподаткування відповідно до вимог Податкового кодексу України, то податковим органом правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

При цьому, судом не прийнято до уваги твердження позивача про те, що зазначений податок не може застосовуватися раніше 2016 року, оскільки Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» ухвалений 28 грудня 2014 року, введено в дію положення статті 267 Податкового кодексу України, яке починаючи з 01 січня 2015 року по новому встановлює, регулює, визначає обєкт оподаткування, платників транспортного податку, розмір ставки, податковий період за який підлягає обчисленню та сплаті, його адміністрування податковим органом.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», якими запроваджено транспортний податок для фізичних осіб, набрав чинності 1 січня 2015 року.

Відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України одним із принципів оподаткування є стабільність, який полягає у тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно з пунктом 8.3 статті 8 Податкового кодексу України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обовязковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України встановлено, що до місцевих податків належить податок на майно, одним із елементів якого є транспортний податок.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Виходячи з наведених норм Податкового кодексу України вбачається, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року; при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Оскільки, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» прийнятий 28 грудня 2014 року, тобто після 15 липня 2014 року, а транспортний податок установлено в місті Дніпропетровську рішенням Дніпропетровської міської ради від 28 січня 2015 року № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27 грудня 2010 року №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», то застосування контролюючим органом положень вказаного Закону та рішення з метою оподаткування транспортним податком, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

Податковим органом не доведено правомірності винесення податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 08 червня 2015 року №5522-15 про визначення суми транспортного податку з фізичних осіб у 2015 році, у звязку з чим воно підлягає скасуванню.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 25000,00 грн. безпідставно сплаченого транспортного податку за 2015 рік, то вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Порядок повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань встановлений статтею 43 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України - помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобовязання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України обовязковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобовязання є подання платником податків заяви про такс повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунки за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Пунктом 43.4, 43.5 статті 43 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку: на погашення грошового зобовязання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобовязань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Контролюючий орган не пізніше ніж за пять робочих днів до закінчення двадцятитонного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом пяти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митих політику.

Судом установлено, що позивач не звертався із заявою до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про повернення надмірно сплачених грошових зобовязань з транспортного податку.

У звязку з чим, вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідача безпідставно сплаченого транспортного податку за 2015 рік у розмірі 25000,00 грн. є передчасною.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не повно встановлені обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення, в звязку з чим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Сума судового збору обчислена відповідно до норм Закону України «Про судовий збір», що підлягала сплаті за подання адміністративного позову складає 551,20 грн., за подання апеляційної скарги складає 606,32 грн.

ОСОБА_1 за подання адміністративного позову сплачено 551,21 грн., за подання апеляційної скарги сплачено 606,34 грн., що підтверджується квитанціями від 31 березня 2016 року №0.0.529170177.1 та від 23 травня 2016 року №68721. відповідно.

Отже, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, сума судового збору, що підлягає присудженню на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області () складає 578,76 грн.

Керуючись статтями 94, 196, 198, 202, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №5522-15 від 08 червня 2015 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати у розмірі 578 (пятсот сімдесят вісім) гривень 76 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим