Справа № 821/1231/16
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1231/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Херсонської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 61)-Міжобласної спеціалізованої туберкульозної лікарні про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 61)-Міжобласної спеціалізованої туберкульозної лікарні (далі по тексту - відповідач) про визнання дій протиправними та стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач відбуває покарання у Херсонській виправній колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області. АР Крим та м. Севастополя (№ 61) - Міжобласній спеціалізованій туберкульозній лікарні і далі - Установа) з 20.01.2015 року. З 01.08.2015 року ОСОБА_3 почав отримувати пенсію по інвалідності. Зазначив, що за період з серпня 2015 року по березень 2016 року, йому нараховано пенсію у сумі 10 316,00 грн., з яких відповідачем утримано на харчування та комунально-побутові послуги 7 474,13 грн., тобто 75%. Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки відповідно до законодавства, хворим на активну форму туберкульозу харчування, одяг, взуття, білизна і комунально - побутові послуги надаються безкоштовно.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував. Заперечення обґрунтовано тим, що позивач перебуває на повному державному забезпеченні та отримує покращене харчування. Вказав, що положенням Кримінально - процесуального кодексу України мають різне тлумачення щодо відшкодування з пенсій інвалідів 1 та 2 групи витрат на утримання засуджених. Відповідач при відрахуванні керувався ст. 122 Кримінально - виконавчого кодексу України. Після отримання листа - роз'яснення Міністерства юстиції України від 12.03.2016 р. № 8128/3211-0-26-16/6 з квітня 2016 року відповідачем припинено утримання вартості комунально - побутових послуг та харчування із пенсії позивача.

Розглянувши подані документи, врахувавши позицію представника позивача, представника відповідача, адміністративний позов та документи покладені в його основу, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, суд приходить до наступного: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відбуває покарання у Херсонській виправній колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області. АР Крим та м. Севастополя (№ 61) - Міжобласній спеціалізованій туберкульозній лікарні і далі - Установа) з 20.01.2015 року.

Судом встановлено, що 03 липня 2015 року медико-соціальної експертною комісією м. Херсона ОСОБА_3 визнано інвалідом II групи по загальному захворюванню терміном на 1 рік.

З 01 серпня 2015 року позивач отримує пенсію по інвалідності, яка нараховується на особовий рахунок позивача.

Відповідно до довідки Херсонської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 61)-Міжобласної спеціалізованої туберкульозної лікарні від 18.04.2016 р. №27/4-1802 щодо розміру пенсії ОСОБА_3 та відрахувань за період з серпня по грудень 2015 року та з січня 2016 року по березень 2016 року, позивач за вказаний період отримав пенсію у сумі 10316,00 грн., з яких відраховано 2500,87 грн. на комунально - побутові послуги, 4973,26 грн. на харчування та зараховано на особовий рахунок засудженого 2841,87 грн.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 122 Кримінально - виконавчого кодексу України, засуджені мають право на загальних підставах на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії засудженим за наявності відповідного права мають призначатися органами Пенсійного фонду України за місцем відбування покарання.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону № 1058-IV, під час перебування пенсіонера на повному державному утриманні у відповідній установі (закладі) йому виплачується 25 відсотків призначеної пенсії. У випадках, якщо розмір його пенсії перевищує вартість утримання, виплачується різниця між пенсією і вартістю утримання, але не менше 25 відсотків призначеної пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Кримінально - виконавчого кодексу України, особи, які відбувають покарання у виправних колоніях, із нарахованого їм заробітку, пенсій та іншого доходу відшкодовують комунально-побутові та інші надані послуги.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 115 Кримінально - виконавчого кодексу України, засудженим, які відбувають покарання у виховних колоніях, інвалідам першої та другої груп, жінкам з вагітністю понад чотири місяці, непрацюючим жінкам, які мають дітей у будинках дитини при виправних колоніях, непрацюючим чоловікам віком понад шістдесят років і жінкам - понад п'ятдесят п'ять років (якщо вони не одержують пенсії), а також особам, звільненим від роботи через хворобу, в тому числі хворим на активну форму туберкульозу, харчування, одяг, взуття, білизна і комунально-побутові послуги надаються безоплатно.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, відповідно до довідки медико - соціальної експортної комісії непрацездатний на період активного лікування.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно проводилися відрахування з пенсійних виплат ОСОБА_3 на комунально - побутові послуги та харчування, оскільки відповідно до законодавства вказані послуги та харчування позивачу повинні були надаватися безкоштовно.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку відповідачем не надано достатньо належних, допустимих доказів правомірності своїх дій.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Херсонської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 61)-Міжобласної спеціалізованої туберкульозної лікарні про визнання дій протиправними та стягнення коштів підлягає задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19, ч. 1 ст. 158, 159, 160-163, 167 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Херсонської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 61)-Міжобласної спеціалізованої туберкульозної лікарні з приводу відрахування з засудженого ОСОБА_3 75 % нарахованої пенсії у період з серпня 2015 року по березень 2016 року.

Стягнути з Херсонської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 61)-Міжобласної спеціалізованої туберкульозної лікарні на користь засудженого ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 7434 (сім тисяч чотириста тридцять чотири) грн. 13 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 вересня 2016 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 10