Справа № 161/6039/16, 2а-161/380/16
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року Справа № 876/4710/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2016 року по справі № 161/6039/16-а за позовом ОСОБА_1 до Луцького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просив визнати протиправними дії Луцького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про відмову йому у перерахунку пенсії в розмірі 90% від заробітної плати та зобов'язати відповідача провести йому перерахунок пенсії у розмірі 90% від заробітної плати з 01 липня 2012 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та довідки прокуратури Волинської області від 18 липня 2012 року №18/255 і виплатити різницю недоплаченої пенсії, починаючи з 01 липня 2012 року та в подальшому виплату пенсії проводити виходячи з її розміру 90% від середнього місячного заробітку.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2016 року адміністративний позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років, виходячи з 90% від середнього заробітку; зобов'язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії у відповідності до довідки прокуратури Волинської області № 18/255 від 18.07.2012 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 11.03.2002 року), виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, починаючи з 25 березня 2016 року та з врахуванням виплачених сум.

ОСОБА_1 постанову суду першої інстанції оскаржив, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду змінити.

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції не було враховано, що перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Вважає, що перерахунок пенсії йому необхідно здійснити з 25 березня 2015 року, тобто за 12 місяців до дня звернення до пенсійного органу за перерахунком пенсії.

Оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст.197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції, та приймає нову постанову, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, де отримує пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» за вислугу років.

Розмір пенсії позивача з моменту виходу на пенсію становить 90% від заробітку прокурорсько-слідчих працівників.

25.03.2016 року позивач звернувся до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо перерахунку пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам відповідно до постанови КМУ № 505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Листом від 08.04.2016 року № 10/П-01 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки пенсія обчислюється з середньомісячної заробітної плати станом на 01.07.2012 року в розмірі 80% заробітної плати.

Суд першої інстанції задовольняючи частково адміністративний позов виходив з того, що позивачу неправомірно відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з 01.07.2012 року в розмірі 90% від суми заробітної плати, оскільки до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції чинній на момент виходу позивача на пенсію, то такі дії відповідача слід визнати неправомірними та вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з моменту звернення позивача за перерахунком, тобто з 25 березня 2016 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині дати з якої необхідно проводити перерахунок пенсії з огляду на наступне.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. (...) Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії».

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-348а13), від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов підлягає до задоволення з моменту звернення позивача за перерахунком, тобто з 25 березня 2016 року з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 87 Закону № 1788-XII суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Таке ж правило закріплене частиною другою статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у якій йдеться про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, положення наведених норм права регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини ПФУ.

Водночас згідно з частиною другою статті 99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 100 КАС адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, спори у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами, мають розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку.

Разом з тим при розгляді цієї справи слід застосовувати положення спеціальних норм, а саме Закону № 1789-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, у частині вісімнадцятій статті 50-1 цього Закону передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що положення статті 87 Закону № 1788-XII не підлягають застосуванню до заявлених позовних вимог, адже приписи цієї норми регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини ПФУ. Натомість застосуванню підлягає частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, оскільки у справі, що розглядається, право позивача на перерахунок пенсії відповідач не визнав, що і стало підставою звернення до суду.

Позивач право на підвищення пенсії набув з 1 липня 2012 року, як це визначено у постанові № 505, а звернувся до управління ПФУ з заявою про перерахунок пенсії 25 березня 2016 року, а отже, у зв'язку з обмеженням терміну виплати нормами спеціального закону виплата має бути здійснена за 12 місяців до дня звернення позивача до органу ПФУ за перерахунком пенсії, а саме з 25 березня 2015 року. Дана позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 01 березня 2016 року у справі №161/20170/14-а.

Однак, оскільки згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року залишено без змін постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2016 року, якою зобов'язано Луцьке об»єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у розмірі 90% від заробітної плати, згідно довідки прокуратури Волинської області № 18-91 від 12.02.2016 року з врахуванням виплачених сум, з 01.01.2016 року, тому позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення за період з 25 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання неправомірними дій Луцького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії в розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у відповідності до довідки прокуратури Волинської області №18/255 від 18.07.2012 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, починаючи з 25 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно, з врахуванням виплачених сум. Позовні вимоги про зобов'язання провести перерахунок пенсії за період з 01 липня 2012 року по 24 березня 2015 року включно підлягають залишенню без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової, якою позов задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 197, п. 3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2016 року по справі № 161/6039/16-а - скасувати та прийняту нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов'язання провести перерахунок пенсії за період з 01 липня 2012 року по 24 березня 2015 року включно - залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії Луцького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії в розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати.

Зобов'язати Луцьке об"єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до довідки прокуратури Волинської області №18/255 від 18.07.2012 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, починаючи з 25 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно, з врахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Луцького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 606 грн. 32 коп. (шістсот шість гривень тридцять дві копійки).

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич