Справа № 539/1957/16-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р.Справа № 539/1957/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Іващенка О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенської міської ради Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.08.2016р. по справі № 539/1957/16-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Лубенської міської ради Полтавської області третя особа: Фізична особа-підприємець ОСОБА_4

про часткове скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (в подальшому - ФОП ОСОБА_3) звернувся до суду з позовом до Лубенської міської ради Полтавської області, в якому просив скасувати пункт 24 рішення п'ятдесят п'ятої сесії шостого скликання Лубенської міської ради Полтавської області від 25 вересня 2015 року «Про вилучення, надання земельних ділянок у власність та користування юридичним особам для різного цільового призначення», яким прийнято рішення про надання ФОП ОСОБА_4 в оренду земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,6048 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 серпня 2016 року та закрити провадження по зазначеній справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що між ФОП ОСОБА_3 та Лубенською міською радою Полтавської області був укладений договір оренди землі від 27 квітня 2010 року, відповідно до якого позивач є орендарем земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,6048 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Пунктом 24 рішення п'ятдесят п'ятої сесії шостого скликання Лубенської міської ради Полтавської області від 25 вересня 2015 року надано ФОП ОСОБА_4 в оренду вищезазначену земельну ділянку несільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,6048 га, кадастровий номер НОМЕР_1 терміном на п'ятнадцять років, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи рішення про надання ФОП ОСОБА_4 в оренду земельної ділянки відповідач порушив законні права позивача.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zаndv. Аustria» від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, який, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначена юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ. Відповідно до пункту 1 частини другої даної статті, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено поняття суб'єкту владних повноважень, відповідно до якого це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб'єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватись відповідним суб'єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Таким чином, при визначенні питання до юрисдикції якого суду відноситься ця справа, суд першої інстанції повинен виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, на захист яких подано позов.

Як вбачається з матеріалів справи, спір стосується не стільки правомірності пункту 24 рішення п'ятдесят п'ятої сесії шостого скликання Лубенської міської ради Полтавської області від 25 вересня 2015 року «Про вилучення, надання земельних ділянок у власність та користування юридичним особам для різного цільового призначення», яким надано в оренду ФОП ОСОБА_4 земельну ділянку, скільки фактичного користування земельною ділянкою позивачем і третьою особою.

Оскільки спір у цій справі стосується права користування земельною ділянкою, тобто, господарського права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо вирішення його в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що спір по даній справі не публічно-правовий, а виник із відносин, урегульованих нормами господарського права, у зв'язку з чим, відповідно до вимог статті 12 ГПК України, повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.

Згідно до п. 1. ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку, а провадження у справі закривається з підстав встановлених п. 1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 конвенції, колегія суддів приходить до висновку, що зазначений позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 серпня 2016 року підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 157, ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенської міської ради Полтавської області задовольнити.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.08.2016р. по справі № 539/1957/16-а скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Лубенської міської ради Полтавської області третя особа: Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про часткове скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Курило Л.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 26.09.2016 р.