Справа № 2218/19086/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року м. Київ К/800/11521/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Кочан В.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.10.2012р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання зарахувати стаж її роботи у Центральній районній аптеці №117 м. Ясний Оренбурзької області до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років та призначити пенсію з 30.01.2012р.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.10.2012р., яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013р., позов задоволено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право на пенсію за вислугу років працівників освіти, охорони здоров'я та соціального захисту, при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» передбачено, що до установ охорони здоров'я відносяться аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно-аналітичні лабораторії. До посад відносяться - провізори, фармацевти (незалежно від найменування посад), лаборанти.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2012р. № 385 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров'я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я» до фармацевтичних закладів належить, серед іншого, аптека.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач працювала на посаді фармацевта в Центральній районній аптеці №117 м. Ясний Оренбурзької області в період з 08.07.1985р. по 16.06.1987р.

30.01.2012р. позивач звернулась до УПФУ у м. Хмельницькому із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Листом УПФУ у м. Хмельницькому від 25.04.2012р. позивача повідомлено, що період її роботи з 15.01.1985р. по 16.06.1987р. в аптеці №117 не підтвердився актом перевірки від 26.03.2012р. Її спеціальний стаж роботи становить 23 роки 3 місяці 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що з 08.07.1985р. по 16.06.1987р. позивач працювала на посаді фармацевта в аптеці №117, а тому вказаний період має бути зарахований до її спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що позивач в спірний період працювала в закладі охорони здоров'я і на посаді, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому відхилити, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.10.2012р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013р. у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

В.М. Кочан

С.С. Пасічник