Справа № 337/6500/15-а (2а/337/3/2016)
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Київ К/800/12174/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Сороки М. О., Чумаченко Т. А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року ,

у с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя (далі - Управління ПФУ), у якому просила визнати протиправними дії Управління ПФУ щодо надання соціальних послуг на належному рівні, що призвело її до позбавлення права на пенсію, розраховану згідно із Законом України «Про державну службу»; зобов'язати Управління ПФУ перевести її з пенсії інваліда другої групи загального захворювання на пенсію, розраховану згідно із Законом України «Про державну службу» та сплатити компенсацію по перерахованій пенсії, починаючи з 21 травня 2015 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що в травні 2015 року звернулася до Управління ПФУ щодо переоформлення пенсії у зв'язку зі зміною групи інвалідності з третьої на другу. На момент звернення до відповідача стосовно переоформлення пенсії ОСОБА_1 працювала на державній службі. Під час консультації та оформлення документів про призначення і перерахунок пенсії по інвалідності працівник Управління ПФУ не роз'яснила, що більш вигідні для позивача умови для призначення пенсії передбачено Законом України «Про державну службу», однак скористатися таким правом слід було б до 1 червня 2015 року тому, що після цієї дати, відповідно до положень пункту 5 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (який набрав чинності 1 квітня 2015 року), норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» скасовуються. Позивач вважає, що внаслідок недбало ставлення працівника Управління ПФУ до своїх обов'язків, яке полягало у ненаданні вичерпної і кваліфікованої консультації стосовно умов її пенсійного забезпечення, вона втратила право на призначення пенсії як державному службовцю, у зв'язку з чим заявлено цей позов.

Хортицький районний суд м. Запоріжжя постановою від 19 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив повністю.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30 березня 2016 року залишив без змін постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2016 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Управління ПФУ у своїх запереченнях зазначає про необґрунтованість касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1, будучи на державній службі в податковому органі та отримуючи заробітну плату, водночас з 27 березня 2008 року перебувала на обліку в Управлінні ПФУ та отримувала пенсію як інвалід III групи загального захворювання.

На підставі Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 1 квітня 2015 року припинено виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», особам (крім, зокрема, інвалідів II групи) у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу».

У зв'язку з тим, що позивач працювала на державній службі, яка давала їй право на призначення пенсії згідно із Законом України «Про державну службу» з 1 квітня 2015 року їй припинено виплату пенсії по інвалідності ІІІ групи загального захворювання.

Утім, з 14 травня 2015 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК АВ №0304155 від 21 травня 2015 року. Того ж дня, 21 травня 2015 року, позивач звернулася до Управління ПФУ із заявою про поновлення виплати їй пенсії по інвалідності у зв'язку зі зміною групи інвалідності, на підтвердження чого надала довідку до акта огляду МСЕК від 21 травня 2015 року.

Розпорядженням №157317 від 28 травня 2015 року Управління ПФУ здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 по інвалідності ІІ групи внаслідок загального захворювання з 21 травня 2015 року.

10 червня 2015 року позивач звернулася до Управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності з урахуванням стажу та заробітку. До заяви позивач долучила копію трудової книжки.

На підставі розпорядження Управління ПФУ № 157317 від 18 червня 2015 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії по інвалідності у зв'язку зі зміною стажу та заробітку, починаючи з 1 червня 2015 року.

З 27 жовтня 2015 року позивача звільнено з посади головного державного ревізора інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області з на підставі статті 36 КЗпП України.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 29 жовтня 2015 року про перерахунок пенсії у зв'язку зі звільненням, Управління ПФУ своїм розпорядженням №157317 від 2 листопада 2015 року здійснило перерахунок її пенсії.

6 листопада 2015 року позивач звернулася до Управління ПФУ із заявою, у якій просила перевести її з пенсії інваліда II групи загального захворювання на пенсію згідно із Законом України «Про державну службу», починаючи з 21 травня 2015 року.

У відповідь на це звернення відповідач листом від 20 листопада 2015 року за №239/О-9 повідомив ОСОБА_1, що після звільнення вона вже не має права на переведення її з пенсії по інвалідності II групи, призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності II групи згідно із Законом України «Про державну службу».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 1 червня 2015 року органи Пенсійного фонду України не призначають пенсій відповідно до Закону України «Про державну службу», а пенсії, які призначено до вказаної дати згідно із цим Законом - не перераховують.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, який переглядав рішення суду першої інстанції, з такими висновками погодився.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновки судів попередніх інстанцій обґрунтованими і такими, що зроблено на підставі правильно застосованих норм матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» статтю 37 Закону України «Про державну службу» доповнено частиною четвертою такого змісту «тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються;

Для призначення пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» до заяви встановленого зразка необхідно надати довідку про стаж державної служби, надання якої передбачено Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 3 травня 1994 року, довідку про основні види оплати праці державного службовця на момент виходу на пенсію, довідку про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд, за формою, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 11 лютого 2011 року № 5-1.

Відповідно до частини п'ятої Прикінцевих положень Закону України від 2 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до де яких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» (який набрав чинності 1 квітня 2015 року) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

У зв'язку з тим, що до 1 червня 2015 року не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року органи Пенсійного фонду України не призначають пенсій відповідно до Закону України «Про державну службу», а призначені до вказаної вище дати - не перераховуються.

У справі встановлено, що 21 травня 2015 року позивач зверталася до Управління ПФУ із заявою про призначення і перерахунок їй пенсії по інвалідності у зв'язку зі зміною групи інвалідності з третьої на другу. На підставі заяви ОСОБА_1 і доданих нею документів відповідач прийняв відповідне рішення і з 21 травня 2015 року позивач, яка на той час перебувала на державній службі, почала отримувати пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання.

Станом на дату звернення позивача із заявою щодо перерахунку пенсії по інвалідності Закон України від 2 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» вже був чинним, відтак про законодавчі зміни у сфері правового регулювання пенсійного забезпечення державних службовців позивачу мало бути відомо.

Втім, із заявою про призначення пенсії як державному службовцю позивач звернулася після припинення нею державної служби лише 6 листопада 2015 року, тобто після встановленого названим вище Законом терміну, встановленого для прийняття закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах. Зважаючи на те, що такого закону так і не було прийнято, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що відповідач на законних підставах відмовив позивачу у задоволенні її заяви стосовно призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді М. О. Сорока

Т. А. Чумаченко