Справа № 2а/0370/3040/11,2-а/161/308/16
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року Справа № 876/4558/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2016 року у справі за позовом Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2011 року позивач ОСОБА_3 територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниця» звернувся до суду з адміністративним позовом до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просив про скасування постанови відповідача від 20.10.2011 року № 711096 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою на нього накладено штраф у розмірі 34000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протокол, який став підставою винесення оскаржуваної постанови, було складено без участі представника перевізника, оскільки провідник пасажирського вагону не є представником ДТГО Львівська залізниця, підприємство жодним письмовим документом його не уповноважувало підписувати протокол і, відповідно, законним представником у розумінні представництва юридичної особи він не являється. Підприємство вважає протокол таким, що не може бути належним доказом правопорушення, повязаного зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень. А також працівник Залізниці, провідник вагону № 7, дотримувався і діяв у відповідності до вимог пунктів 2.5 та 2.6 Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон для залізничного сполучення.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що судом першої інстанції неправильно зясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що працівник Залізниці, провідник вагону № 7, дотримувався і діяв у відповідності до вимог пунктів 2.5 та 2.6 Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон для залізничного сполучення, затвердженої спільним наказом Державної прикордонної служби України, Державної митної служби та Міністерства транспорту та зв'язку України від 06.10.2009р. № 745/926/1032 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2009р. за № 1036/17052, оскільки вказаними пунктами Технології в обов'язки провідника входить лише попередження під час посадки пасажирів у вагон про необхідність мати паспортні документи, зокрема, документи на право перетинання державного кордону України дітьми, та опитування під час поїздки пасажирів щодо їх громадянства, роздача імміграційних карток та митних декларацій, забезпечення бланками яких здійснюють органи охорони державного кордону та митних органів, в той час, як згідно з п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України „Про ОСОБА_3 прикордонну службу України" на ОСОБА_3 прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів у разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які взяли участь у справі, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2011 року посадовими особами Луцького прикордонного загону складено протокол № 711096 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень.

Даним протоколом встановлено, що 09.10.2011 року в пункті пропуску для залізничного сполучення Удрицьк у вагоні № 7 потягу № 48 сполученням Львів - Санкт-Петербург прикордонним нарядом було виявлено громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який слідував через державний кордон України в Республіку Білорусь у супроводі ОСОБА_4 по документу свідоцтво про народження, який не дає право на перетин державного кордону України з Республікою Білорусь. Провідник вагону № 7 ОСОБА_5 повідомив перевіряючим, що він попереджав громадянку ОСОБА_4 про те, що дитина не зможе перетнути державний кордон по свідоцтву про народження, однак вона проігнорувала попередження і зайшла у вагон.

Оскільки на момент перевірки відсутні належні документи на поїздку ОСОБА_4, Луцьким прикордонним загоном 11.10.2011 року складений протокол №711096 та винесена постанова №711096 від 20.10.2011 року, якою за порушення ч.1 ст.1 Закону України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень та ст.22-1 Закону України Про залізничний транспорт до перевізника - Державного територіально-галузевого об'єднання Львівська залізниця застосовані штрафні санкції в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян -34000 гривень.

В силу норми ч.1 ст 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень» підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі-перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді - штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2011року перед початком здійснення міжнародного перевезення поїздом № 48 сполученням «Львів Санкт-Петербург» провідник вагону № 7 до початку поїздки запитав у пасажирів про наявність всіх документів, необхідних для перетину кордону, включаючи пасажирів ОСОБА_4 та ОСОБА_4 та їхніх батьків.

Відповідно до пунктів 2.5 та 2.6 Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон для залізничного сполучення, затвердженої спільним наказом Державної прикордонної служби України, Державної митної служби та Міністерства транспорту та зв'язку України від 06.10.2009р. № 745/926/1032 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2009р. за № 1036/17052 (далі Технологія), в обов'язки провідника входить попередження під час посадки пасажирів у вагон про необхідність мати паспортні документи, у тому числі, документи на право перетинання державного кордону України дітьми та опитування під час поїздки пасажирів щодо їх громадянства, роздача імміграційних карток та митних декларацій, забезпечення бланками яких здійснюють органи охорони державного кордону та митних органів.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що, виходячи із Технології, обов'язок перевізника перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що передбачено ст. 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень» полягає лише у попередженні під час посадки пасажирів у вагон про необхідність мати паспортні документи, у тому числі, документи на право перетинання державного кордону України дітьми.

Оскільки у вищеназваних пасажирів були проїзні документи на проїзд у залізничному транспорті, провідник не мав права створювати перешкоди їм у проїзді по території України до перетину державного кордону.

Преамбулою Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень» установлено, що цей Закон відповідно до Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї та Протоколу проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнюють ОСОБА_6 Організації Об'єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, ОСОБА_6 Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми встановлює відповідальність перевізників за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, а також визначає порядок застосування цієї відповідальності.

Крім того, ч. 4 ст. 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень» передбачено, що перевізник звільняється від відповідальності, передбаченої цією статтею, якщо доведе, що документи, надані йому пасажиром перед початком міжнародного пасажирського перевезення, дали йому достатні підстави вважати, що пасажир мав документи, необхідні для в'їзду до держави прямування, транзиту.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про ОСОБА_3 прикордонну службу України» на ОСОБА_3 прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів у разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон.

Відповідно до п. 12 ст. 1 та 7 Закону України „Про прикордонний контроль" паспортний документ - це виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред'явника, дає право на в'їзд або виїзд з держави і визнаний Україною; паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з'ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

Окрім того, згідно зі ст.3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» посадовою особою відповідного органу охорони державного кордону України, яка виконує функції із здійснення прикордонного контролю, про вчинення правопорушення складається протокол. У протоколі зазначаються: дата і місце його складення; прізвище, ім'я, по батькові, посада особи, яка склала протокол; назва перевізника, його юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце реєстрації; прізвище, ім'я, по батькові особи, яка керує транспортним засобом, або представника перевізника, у присутності якого складено протокол; прізвище, ім'я, по батькові свідків (за наявності); дата і місце вчинення правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

ОСОБА_5 є працівником Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" та перебуває на посаді провідника пасажирського вагону (в поїздах далекого та місцевого сполучення), тому не може бути особою уповноваженою бути представником, підписувати Протокол №711096 від 11.10.2011 та бути присутнім як представник залізниці при складанні Протоколу.

Таким чином, судова колегія вважає, що відсутні підстави для притягнення позивача, як перевізника, до відповідальності, передбаченої Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень».

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідач не довів суду правомірність своїх дій, а суд першої інстанції під час ухвалення рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1, 4 ч. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2016 року у справі № 2а/0370/3040/11 скасувати.

Винести нову постанову, якою позов Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» задовольнити.

Скасувати постанову Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 711096 від 20.10.2011 року про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст постанови виготовлений 22.09.2016