Справа № 2-а-113/10
Суддя: Ганько І. І.
Дата ухвалення: 2010-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Перечинський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-а-113/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2010 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Ганька І.І.,

при секретарях Василиха Ж.В., Данилевич Н.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ та АТІ з обслуговування Ужгородського району прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 090850 від 03 липня 2010 року,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 03 липня 2010 року інспектор ДПС ВДАІ та АТІ з обслуговування Ужгородського району прапорщик міліції ОСОБА_2 виніс відносно нього постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 090850, згідно якої він 03 липня 2010 року о 19.55 год. на автодорозі Київ-Чоп (806 км), керував автомобілем марки «Цітроен», д/н АО 96-01 АР, по крайній лівій смузі, при вільній правій смузі. Згідно даної постанови його визнано винним у вчинені правопорушення і піддано стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки 03 липня 2010 року рухаючись по крайній лівій смузі він мав намір здійснити поворот ліворуч на кільце. Крім цього, вказана постанова була винесена без його участі та участі свідків, не було йому роз»яснено ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, хоча про таке у протоколі про адміністративне правопорушення був зроблений відповідний запис, а тому просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд розглядає справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2010 року інспектором ДПС ВДАІ та АТІ з обслуговування Ужгородського району прапорщиком міліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АО № 087043, згідно якого 03 липня 2010 року ОСОБА_1 на автодорозі Київ-Чоп (806 км), керував автомобілем марки «Цітроен», д/н АО 96-01 АР, по крайній лівій смузі, при вільній правій смузі (а. с. 5).

Також встановлено, що 03 липня 2010 року інспектором ВДАІ та АТІ з обслуговування Ужгородського району прапорщиком міліції ОСОБА_2 винесено постанову серії АО № 090850 про адміністративне правопорушення за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а. с. 4).

Відповідно до п. 11.2 Правил дорожнього руху України нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини.

Згідно п. 11.5 вказаних Правил на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також, про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені обставини встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпеченням безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з цим, Пленум Верховного Суду України Постановою №14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертає увагу судів на неприпустимість під час розгляду справ про адміністративні правопорушення ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності (п.24).

Згідно Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 14.04.1997р. №341 одним з основних завдань ДАІ є забезпечення безпеки учасників дорожнього руху, захист їх прав та законних інтересів (п.п.5п.4).

Відповідно до Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої Наказом МВС України №111 від 27.03.2009р. взаємовідносини працівника ДПС з учасниками дорожнього руху мають ґрунтуватися на принципах дотримання законності, забезпечення свободи та недоторканності особи, забезпечення її прав, уважному, доброзичливому і поважному ставленні до громадян (п.28.1).

Як убачається із постанови, що оскаржується, в такій не зазначено доказів, на підставі яких було прийняте рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення, не враховано пояснення позивача з цього приводу. Отже, із постанови взагалі не видно з яких підстав інспектор ДПС ВДАІ та АТІ з обслуговування Ужгородського району прапорщик міліції ОСОБА_2 встановив, що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме п. 11.2 та п. 11.5 ПДР України.

Крім цього, при складанні постанови субєктом владних повноважень інспектором ДПС ВДАІ та АТІ з обслуговування Ужгородського району прапорщиком міліції ОСОБА_2 вчинено низку порушень вимог ст.280 КУпАП, а саме не зясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, в постанові відсутні відомості щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення; чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням того, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 71, 86, 159-163, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ та АТІ з обслуговування Ужгородського району прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 090850 від 03 липня 2010 року - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 090850 від 03 липня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн., закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ганько І.І.