Справа № 815/3618/16
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3618/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Гацанюк К.В.

за участю сторін:

від позивача: Кудрявцева Т.В.(за довіреністю);

від відповідача: Врублєвська Т.М. (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» до Державної податкової інспекції в Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 11.07.2016 року № та №,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» (далі - ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД») до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (далі -ДПІ у Суворовському районі ГУ ДФС в Одеській області), в якому позивач просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.07.2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 35999513,00 грн. (за основним платежем у сумі 23999675 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 11999838,00 грн.), та № про зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість у розмірі 572874,00 грн.

У позові позивач зазначив, що не згоден з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями з наступних підстав.

ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» у періоді, що перевірявся, уклало з ТОВ «ФОРВАРД-АВТО15» договір поставки автомобілів, з ТОВ «ФЕРКО», ТОВ «ЕКОФРУТ-ТРЕЙД», ПП «САФІНГ ПОСТАЧ», ПП «ФІНТЕР УКРАЇНА», ТОВ «СВ-ІНТЕРТОРГ», ТОВ «АЩАН БІЛИЧІ» договори поставки сільськогосподарської продукції, і, виконуючи зобов'язання, які виходять з укладених угод, контрагенти виконали їх у повному обсязі та надали позивачу всі первинні документи, які в свою чергу, були надані позивачем податковому органу для проведення перевірки.

Крім того, позивач зауважує, що при укладенні вищевказаних угод ТОВ «ФОРВАРД-АВТО15», ТОВ «ФЕРКО», ТОВ «ЕКОФРУТ-ТРЕЙД», ПП «САФІНГ ПОСТАЧ», ПП «ФІНТЕР УКРАЇНА», ТОВ «СВ-ІНТЕРТОРГ», ТОВ «АЩАН БІЛИЧІ» надали ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» всі необхідні копії документів, що підтверджують статус діючих підприємств, а саме: свідоцтва про державну реєстрацію, довідки статистичного управління, свідоцтва платників ПДВ.

Так, підставами для висновків відповідача, викладених в акті перевірки «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» з питань взаємовідносин з постачальниками та покупцями за квітень 2016 року» №1986/15-54-14-01/19349403 від 22.06.2016 року слугувало встановлення перевіряючими віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ з придбання сільськогосподарської продукції, відносно якої відсутня інформація про транспортування (не надано товарно-транспортні), відсутні сертифікати якості зернових, довіреності, відсутні документи складського обліку зернових, відсутні відомості щодо реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, засвідчених сервісними центрами МВС договорів на придбання транспортних засобів, а також наявність податкових накладних, виписаних з порушенням норм Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» №1307 від 31.12.2015 року, і як наслідок висновок про нереальність господарських операцій із постачальниками ТОВ «ФОРВАРД-АВТО15», ТОВ «ФЕРКО», ТОВ «ЕКОФРУТ-ТРЕЙД», ПП «САФІНГ ПОСТАЧ», ПП «ФІНТЕР УКРАЇНА», ТОВ «СВ-ІНТЕРТОРГ», ТОВ «АЩАН БІЛИЧІ», проте, чинне законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредити від наявності чи відсутності ТТН, які оформлюються при перевезеннях, а не під час формування податкового обліку; рівно як і сертифікати якості зерна та складські документи, які не містять відомостей про учасників та умови господарських операцій з поставки товару.

Позивач зазначає, що формування податкових зобов'язань та податкового кредиту здійснювалося у межах виконання умов договорів поставок товару. При цьому перевіряючим не враховано зміст вказаних правочинів, за якими відбувалося перерахування коштів, наявні документи та їх сутність, і, відповідно, якими положення законодавства врегульована така діяльність, що призвело до помилкового висновку податкового органу щодо відповідних завищень від'ємних значень та занижень у відповідних сумах позитивних значень різниці між сумами податкових зобов'язань і сумами податкового кредиту з ПДВ. В той же час до перевірки було надано договір про переробку давальницької сировини, відповідно до якого здійснювалась переробка насіння соняшника, що поставлялось, в готову продукцію - соняшникову олію. Отже покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень висновки за актом перевірки є необґрунтованими, а прийняті рішення підлягають скасуванню.

Відповідач надав до суду заперечення (а.с. 98-100 т. 1), в яких зазначив, що відповідно до наказу ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 06.06.2016 р. № 323 та направлення від 06.06.2016 року №112/15-54-14-01, Герасимюк В.О., головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління аудиту, на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» з питань взаємовідносин з постачальниками та покупцями за квітень 2016 року.

При проведенні перевірки ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» встановлено, що позивачем віднесено до податкового кредиту суми ПДВ з придбання сільськогосподарської продукції, відносно якої відсутня інформація про транспортування (не надано товарно-транспортні накладні), відсутні сертифікати якості зернових, довіреності, відсутні документи складського обліку зернових, відсутні відомості щодо реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, засвідчених сервісними центрами МВС договорів на придбання транспортних засобів, у постачальників ТОВ «ФОРВАРД-АВТО15», ТОВ «ФЕРКО», ТОВ «ЕКОФРУТ-ТРЕЙД», ПП «САФІНГ ПОСТАЧ», ПП «ФІНТЕР УКРАЇНА», ТОВ «СВ-ІНТЕРТОРГ», ТОВ «АЩАН БІЛИЧІ», що у сукупності всіх чинників ставить під сумнів реальність придбання товарів (робіт, послуг), а також встановлено порушення заповнення накладних, чим порушено вимоги Наказу Мінстерства фінансів України «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» №1307 від 31.12.2015 року, зокрема, встановлено відсутність заповнення граф «Вид цивільно-правового договору» та «Код товару за згідно з УКТ ЗЕД».

Відповідач вказує, що враховуючи зазначені обставини, у позивача відсутнє право відносити до складу податкового кредиту суми ПДВ.

З урахуванням вищенаведеного, відповідач вважає доводи та вимоги позивача, викладені у позовній заяві, безпідставними та необґрунтованими.

Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши доводи адміністративного позову, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступні факти та обставини.

Підприємство з іноземними інвестиціями «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» зареєстровано як юридична особа 25.03.1993 року за реєстраційним № 468 та згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи №316075 серії А01, ТОВ ««МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» зареєстровано виконавчим комітетом ОМР 25.01.1995 року, номер запису про зміну свідоцтва 1 038669 (а.с.9з/б т.1).

Підприємство перебуває на обліку в органах державної податкової служби з 01.07.1993 р. за № 114, у ДПІ в Суворовському районі м. Одеси з 23.01.2013 року за №9493 та відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №200107093 (НБ354572) підприємство зареєстровано платником податку на додану вартість з 10.07.1997 року по теперішній час (а.с.10з/б).

Судом встановлено, що у період з 07.06.2016 року по 21.06.2016 року, відповідно до наказу ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 06.06.2016 р. № 323 та направлення від 06.06.2016 року №112/15-54-14-01, ОСОБА_3 - головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління аудиту, на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» з питань взаємовідносин з постачальниками та покупцями за квітень 2016 року.

За результатами перевірки фахівцем податкового органу складено Акт перевірки №1986/15-54-14-01/19349403 від 22.06.2016 року, яким встановлено завищення рядку 21 декларації "Сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" у сумі 572874 грн., у т.ч. за квітень 2016 року - 572874 грн.; заниження рядку 18.1 (25) "Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яку сплачується до державного бюджету у загальній сумі 23999675 грн. у т.ч. квітень 2016 року - 23999675 грн., у зв'язку з чим відповідачем зроблено висновок про порушення ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» завищено суму від'ємного значення у розмірі 572874 грн. та занижено податок на додану вартість на загальну суму 23999675 грн. (а.с.9-20 т.1).

На підставі встановлених порушень та вказаного акту перевірки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення від від 11.07.2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 23999675,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 11999838,00 грн. (а.с.21 т.1), та № про визначення суми завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) кредиту у розмірі 572874,00 грн., яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у вказаному розмірі (а.с.22 т.1).

З акту перевірки вбачається, що встановлені порушення з боку позивача, які призвели до завищення ним податкового кредиту у перевіряємому періоді пов'язуються податковим органом з тим, що до складу податкового кредиту у період з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» віднесено суми податкового кредиту з придбання сільськогосподарської продукції, відносно якої відсутня інформація про транспортування (не надано товарно-транспортні), відсутні сертифікати якості зернових, довіреності, відсутні документи складського обліку зернових, відсутні відомості щодо реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, засвідчених сервісними центрами МВС договорів на придбання транспортних засобів, у постачальників ТОВ «ФОРВАРД-АВТО15», ТОВ «ФЕРКО», ТОВ «ЕКОФРУТ-ТРЕЙД», ПП «САФІНГ ПОСТАЧ», ПП «ФІНТЕР УКРАЇНА», ТОВ «СВ-ІНТЕРТОРГ», ТОВ «АЩАН БІЛИЧІ», що у сукупності всіх чинників ставить під сумнів реальність придбання товарів (робіт, послуг), а також встановлено порушення заповнення накладних, чим порушено Наказу Мінстерства фінансів України «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» №1307 від 31.12.2015 року, зокрема, встановлено відсутність заповнення граф «Вид цивільно-правового договору» та «Код товару за згідно з УКТ ЗЕД».

Так, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши пояснення сторін суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статтею 198 Податкового кодексу України. Виходячи із змісту положень наведеної норми права формування податкового кредиту залежить від документального підтвердження нарахування (сплати) податку. Внаслідок застосування зазначених правил, платник податку повинен визначити дату виникнення права на включення відповідних сум податку до податкового кредиту, та відповідно суму податку, яку він має право включити до складу податкового кредиту.

Пунктом 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

У разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених статтею 197 цього розділу, у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідний пункт та/або підпункт статті 197 цього Кодексу.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Так, судом встановлено, що у періоді, що перевірявся, між ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» (покупець) та ТОВ «ЕКОФРУТ-ТРЕЙД» (постачальник) було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції:

від 01.04.2016 року № 03/04/2016-МЮ, відповідно до якого постачальник зобов'язаний поставити сільськогосподарську продукцію: насіння соняшнику врожаю 2015 року (а.с. 196-196 т.1).

На підтвердження належного виконання вищевказаного договору з ТОВ «ЕКОФРУТ-ТРЕЙД» позивачем надано:

видаткові накладні №№13, 14 ,15, 17 від 15.04.2016 року, №№10, 11, 12, 16 від 14.04.2016 року, №№7, 8, 9 від 13.04.2016 року, №№4, 5, 6 від 12.04.2016 року, №1, 2, 3 від 11.04.2016 року (а.с.24-40 т.1);

податкові накладні, виписані ТОВ «ЕКОФРУТ-ТРЕЙД» позивачу: від 11.04.2016 року, 12.04.2016 року, 13.04.2016 року, 14.04.2016 року та 15.04.2016 року (а.с.41-57 т.1);

товаро-транспортні накладні (а.с.198-250 т.1, 1-9 т.2).

Так, судом встановлено, що у періоді, що перевірявся, між ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» (покупець) та ТОВ «ФЕРКО» (продавець) було укладено договір купівлі -продажу сільськогосподарської продукції:

від 01.04.2016 року № 01-04-116, відповідно до якого продавець зобов'язаний поставити сільськогосподарську продукцію згідно рахунку-фактури і видаткових накладних, зокрема згідно специфікації №1 - кукурудзу 3-го класу (а.с. 17-18, 19 т. 2).

На підтвердження належного виконання вищевказаного договору з ТОВ «ФЕРКО» позивачем надано:

видаткові накладні №№88-89 від 30.04.2016 року (а.с.66-67 т.1);

податкові накладні, виписані ТОВ «ФЕРКО» позивачу: від 30.04.2016 (а.с.68-69 т.2);

Крім того, надані накладні на повернення товару від 05.05.2016 року, 06.05.2016 року та 11.05.2016 року (а.с.21-22а т.2) та розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних від 05.05.2016 року, 06.05.2016 року та 11.05.2016 року (а.с.40-45, 243-244 т.2).

Також, судом встановлено, що у періоді, що перевірявся, між ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» (покупець) та ТОВ «ФІНТЕР УКРАЇНА» (постачальник) було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції:

від 01.04.2016 року № 02/04/2016-МЮ, відповідно до якого постачальник зобов'язаний поставити сільськогосподарську продукцію: насіння соняшнику врожаю 2015 року (а.с. 10-11 т. 2).

На підтвердження належного виконання вищевказаного договору з ТОВ «ФІНТЕР УКРАЇНА» позивачем надано:

видаткові накладні №№10-11 від 11.04.2016 року та №№12, 13, 14 від 12.04.2016 року (а.с.12-16 т.2);

податкові накладні, виписані ТОВ «ФІНТЕР УКРАЇНА» позивачу: від 11.04.2016 року та від 12.04.2016 року (а.с.239-242 т.2);

товаро-транспортні накладні.

Також, судом встановлено, що у періоді, що перевірявся, між ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» (покупець) та ТОВ «САФІНГ ПОСТАЧ» (постачальник) було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції від 01.04.2016 року № №05/04/2016-МЮ, відповідно до якого постачальник зобов'язаний поставити сільськогосподарську продукцію: насіння соняшника врожаю 2015 року (а.с. 140-141 т.1).

На підтвердження належного виконання вищевказаного договору з ТОВ «САФІНГ ПОСТАЧ» позивачем надано:

видаткові накладні №5 від 11.04.2016 року, №18 від 12.04.2016 року, №19 від 13.04.2016 року, №20 від 14.04.2016 року, №21 від 15.04.2016 року (а.с.142-146 т.1);

податкові накладні, виписані ТОВ «САФІНГ ПОСТАЧ» позивачу: від 11.04.2016 року, 12.04.2016 року, 13.04.2016 року, 14.04.2016 року та 15.04.2016 року (а.с.147-151 т.1);

товаро-транспортні накладні (а.с.152-195 т.1).

Судом також встановлено, що у періоді, що перевірявся, між ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» (покупець) та ТОВ «СВ-ІНТЕРТОРГ» (постачальник) було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції від 01.04.2016 року № №04/04/2016-МЮ, відповідно до якого постачальник зобов'язаний поставити сільськогосподарську продукцію: насіння соняшника врожаю 2015 року (а.с. 138-139 т.1).

На підтвердження належного виконання вищевказаного договору з ТОВ «СВ-ІНТЕРТОРГ» позивачем надано:

видаткові накладні №№27, 28, 29, 30 від 28.04.2016 року (а.с.58-61 т.1);

податкові накладні, виписані ТОВ «СВ-ІНТЕРТОРГ» позивачу від 28.04.2016 року (а.с.62-64 т.1).

Також, судом встановлено, що у періоді, що перевірявся, між ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» (покупець) та ТОВ «АЩАН БІЛИЧІ» (постачальник) було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції від 28.03.2016 року № №28/03/2016-МЮ та №01/04/2016-МЮ від 01.04.2016 року, відповідно до яких постачальник зобов'язаний поставити сільськогосподарську продукцію: насіння соняшника врожаю 2015 року, строком виконання до 30.04.2016 року (а.с. 106-107, 110-111 т.1).

На підтвердження належного виконання вищевказаного договору з ТОВ «АЩАН БІЛИЧІ» позивачем надано:

видаткові накладні №№517, 518, 519 від 29.04.2016 року, №№268, 269 від 08.04.2016 року, №№273, 274 від 11.04.2016 року (а.с.70-76 т.1);

податкові накладні, виписані ТОВ «САФІНГ ПОСТАЧ» позивачу: від 08.04.2016 року, від 11.04.2016 року, 29.04.2016 року (а.с.77-83 т.1);

товаро-транспортні накладні (а.с. 113-134 т.1).

Також, судом встановлено, що у періоді, що перевірявся, між ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» (покупець) та ТОВ «ФОРВАРД-АВТО15» (продавець) було укладено договори купівлі-продажу транспортних засобів №№2850, 2851, 2852, 2854, 2864, 2866, 2867, 2868, 2873 від 28.04.2016 року, відповідно до яких продавець зобов'язаний передати, а покупець прийняти і оплатити транспортні засоби відповідно до умов договорів та специфікацій до них (а.с. 46-50, 53-57, 60-64, 67-71, 74-78, 81-85, 88-92, 95-99, 102-106 т.2), на підтвердження належного виконання яких позивачем надано:

видаткові накладні №№F-00001282, F-00001281, F-00001283, F-00001285, F-00001295, F-00001297, F-00001298, F-00001299, 00000375 від 29.04.2016 року (а.с.109-117 т.2);

податкові накладні, виписані ТОВ «ФОРВАРД-АВТО15» позивачу: від 29.04.2016 року (а.с.52, 59, 66, 73, 80, 87, 101,108, 115 т.2);

акти приймання-передачі (а.с.51, 58, 65, 72, 79, 86, 93, 100, 107 т.2).

Так, згідно накладних про повернення постачальнику транспортних засобів (а.с.25-33 т.3), у зв'язку з ігноруванням звернень позивача ТОВ «ФОРВАРД-АВТО15» щодо необхідності прибуття та проведення державної реєстрації транспортних засобів, їх було повернуто на адресу постачальника з коригуванням у показників у податковому та бухгалтерському обліку, на підтвердження чого надано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку виправленням самостійно виявлених помилок та квитанцію №2, згідно якої вказаний розрахунок прийнято.

Оцінивши приєднані до справи копії первинних документів суд доходить до висновку, що оглянуті документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а отже підтверджують належним чином здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами.

Тобто, з наданих позивачем доказів вбачається, що договори мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними, оскільки договори виконані сторонами в повному обсязі (товар поставлений).

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

На думку колегії суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України (постанова від 27 березня 2012 року № 21-737во10), надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Згідно з ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, в ухвалі від 19.07.2016 р. № 813/595/13-а Вищий адміністративний суд України зазначив, що за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини.

Також, документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, зміст послуг, що надають тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Однак, перевіряючим жодним чином не обґрунтовано мотиви неврахування первинних документів, при цьому, в ході перевірки не було встановлено, що відомості у документах є неповними, недостовірними або суперечливими, що в свою чергу могло б свідчити про нікчемність правочинів.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" від 16.07.2015 р. № 643-VIII в п.201.1 ст.201 ПК України виключено підпункти "ґ" (податковий номер платника податку (продавця та покупця) та "и" (вид цивільно-правового договору), у зв'язку із чим відповідні доводи про відсутність в усіх податкових накладних виду цивільно-правового договору, зазначені податковим органом в акті перевірки та запереченнях проти адміністративного позову, суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Також 09 квітня 2014 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру" (набрав чинності 26.04.2014 р.), яким закладено правові механізми, спрямовані на звільнення підприємців від необхідності проходження зайвих та обтяжливих адміністративних процедур.

Вищезазначеним законом скасовано сертифікацію послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки та сертифікації якості зерна; необхідності погодження на ввезення на територію України кожної партії засобів захисту рослин, сертифікатів відповідності сільськогосподарської продукції та сировини рослинного походження щодо вмісту в них залишкової кількості пестицидів, агрохімікатів та важких металів, сертифікатів про дотримання регламентів застосування пестицидів та агрохімікатів; проведення аналітичних досліджень засобів захисту рослин дозволяє усунути надмірне державне регулювання, що направлено на забезпечення прозорих умов для функціонування аграрного ринку, стимулювати інвестиції.

Отже, вирішуючи даний спір, суд враховує, що за законодавством ЄС послуги із зберігання зерна є діяльністю із низьким ступенем ризику. У зв'язку з цим сфера надання послуг із зберігання не потребує сертифікації, проходження процедур оцінки відповідності та іншого додаткового державного регулювання.

З огляду на вищевикладене, суд не приймає доводи відповідача про відсутність сертифікатів якості сільськогосподарської продукції, як підставу для визнання господарських операцій позивача із контрагентами безтоварними.

З урахуванням наведенного, податковий орган діяв в порушення чинного національного фіскального законодавства. Відповідно його податкові повідомлення-рішення, які були складені внаслідок помилкових висновків, згідно з пунктом 1 статті 1 Першого протоколу є незаконними. Суд вважає, що поведінка державного органу становить собою зловживання, наслідком чого всупереч принципові верховенства права є покладення на платника податків надмірного податкового навантаження без належних для цього підстав.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

В той же час, податковим органом під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції і при цьому містять дані, що, зокрема, дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні такої операції.

Господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Вирішуючи спір, суд враховує, що будь-яке перевищення повноважень державним органом в аспекті оцінювання наданих документів є несумісними з його обов'язком відповідати принципам "нейтральності" та "безсторонності".

Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Так, з наданих позивачем матеріалів вбачається, що придбане в контрагентів насіння соняшникове в подальшому на замовлення контрагентами позивача передавалося ТОВ "Відроження" по договору давальницької переробки № 028Д15 від 01.09.2015 р. (а.с.208-212 т.2), яке виготовляло з нього олію, яка в свою чергу поставлялася на користь ТОВ "Металзюкрайн Корп ЛТД" (а.с.121-183 т.2). В подальшому соняшникова олія була реалізована іншим покупцям. Придбана позивачем кукурудза 3 класу врожаю 2015 р. в подальшому реалізована ТОВ "Фоззі-Фуд" на виконання договору поставки від 15.06.2016 р. № 15/06/16/ПОЗ згідно видаткової накладної № 14401 від 22.06.2016 року (а.с.20, 23-27 т.2)

Отже позивачем як до перевірки, так і до суду надано первинні документи у розумінні ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, на підтвердження фактичного отримання товарів від контрагентів, тобто позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що господарські операції мали реальний характер, однак відповідачем при винесені спірних податкових повідомлень - рішень зазначене не було прийнято до уваги.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, наявність первинних документів та інших доказів на підтвердження господарських операцій між ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» та ТОВ «ФОРВАРД-АВТО15», ТОВ «ФЕРКО», ТОВ «ЕКОФРУТ-ТРЕЙД», ПП «САФІНГ ПОСТАЧ», ПП «ФІНТЕР УКРАЇНА», ТОВ «СВ-ІНТЕРТОРГ», ТОВ «АЩАН БІЛИЧІ», суд вважає безпідставним висновок відповідача, викладений в акті перевірки №1986/15-54-14-01/19349403 від 22.06.2016 року. Відтак, скасуванню підлягають і податкові повідомлення-рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 11.07.2016 року № та №.

На підставі встановленого, керуючись приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 11.07.2016 року № та №.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» () суму сплаченого судового збору у розмірі 541370 /п'ятсот сорок одна тисяча триста сімдесят/ грн. 69 коп.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 27.09.2016 року.

Суддя П.П. Марин

.