Справа № 818/3789/15
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р.Справа № 818/3789/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струковій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2016р. по справі № 818/3789/15

за позовом ОСОБА_1

до Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Конотопської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області ( далі - відповідач) треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати протиправними рішення №4 від 28 листопада 2005 року про реалізацію залізничної колії № І довжиною 80 погонних метрів, розташовані в Конотоп, по вулиці Деповська, 99, прийнятого Конотопською міжрайонною державною податковою інспекцією та скасувати.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що в 2000 році позивач придбав з частиною цегельного заводу АТ Кристал залізничну дорогу у складі головної колії протяжністю 1 419 м.

В третій декаді червня 2015 року позивач дізнався, що 28 листопада 2005 року Конотопською ОДПІ було прийнято рішення №4 про реалізацію безхазяйного майна залізничної колії №5 довжиною 80 метрів.

Позивач вважає, що дане рішення порушує його право власності, про що він неодноразово повідомляв відповідача.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення від 28.11.2005 року № 4 про реалізацію залізничної колії № І довжиною 80 погонних метрів, розташовані в м. Конотоп по вулиці Деповська, 99, прийнятого Конотопською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Сумській області відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про їх не обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час її апеляційного перегляду, що головним державним податковим ревізором-інспектором сектору роботи з виявлення і розпорядження безхазяйним майном та майном, що переходить у власність держави Конотопської МДПІ 23.05.2005 року було проведено обстеження території Конотопської торгівельної бази Будматеріали за адресою: м. Конотоп, вул. Деповська, 99. В результаті проведеного обстеження встановлено, що на території бази розташоване майно, залізнична колія №5 довжиною 80 метрів, яка не належить вищезазначеному підприємству, в звязку з чим складено акт опису і попередньої оцінки майна, прийнятого на облік до рішення відповідного органу про визнання майна безхазяйним (т.1 а.с. 73). Про виявлений факт, Конотопською МДПІ листом від 23.05.2015 №4912/9/220 повідомлено Конотопське МРВ УМВС України в Сумській області (т.1 а.с. 78). В подальшому Конотопською ОДПІ 28 листопада 2005 року було прийнято рішення № 4 про реалізацію безхазяйної речі, що перейшла у власність держави (т.1 а.с. 79).

Згідно звіту про незалежна оцінку, проведеного 31 жовтня 2005 року, вартість залізничної колії з урахуванням ПДВ склала 6163,0 грн. (т.1 а.с. 83) Реалізація вказаної залізничної колії проводилась через ДП Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Сумської області, договір-доручення про проведення цільового аукціону №1/W 3 укладено 10 січня 2006 року (т.1 а.с.85).

Згідно протоколу №1 від 17.01.2006 року проведено аукціон з продажу залізничної колії та переможцем аукціону визнано ОСОБА_2, ціна продажу 6163,0 грн. Біржовий контракт укладений 17.01.2006 року за реєстраційним номером № 00007 (т.1 а.с. 86, а.с. 88) . Відповідно акту передачі від 17.01.2006 року Конотопська МДПІ, в особі головного державного ревізора - інспектора Сінельник Л.М., передали, а фізична особа ОСОБА_2 прийняв згідно біржового контракту №0007 від 17.01.2006 року залізничну колію № 5 довжиною 80 м, за адресою: м. Конотоп, вул. Деповська, 99 (т.1 а.с. 87).

Позивач, ОСОБА_1 вважає протиправним рішення №4 від 28 листопада 2005 року Конотопської ОДПІ, оскільки вважає, що зазначена колія № 5 є частиною залізничної колії, яка знаходилась на території цегельного заводу за адресою: вул. Деповська № 84 в м. Конотоп та яка належить йому на праві власності.

Позивач, не погоджуючись із вказаним, звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Колегія суддів не погоджується із даним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В свою чергу, під владними управлінськими функціями, що здійснюються на основі законодавства, зокрема на виконання делегованих повноважень, слід розуміти будь-які владні повноваження у рамках діяльності держави чи місцевого самоврядування, що не належать до законодавчих повноважень чи повноважень здійснювати правосуддя.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акта індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта /суб'єктів/, дотримання якого забезпечується правовими механізмами.

Дії суб'єкта владних повноважень - активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із правового аналізу вказаних норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Також, колегія суддів зазначає, що справа не є публічно - правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), яке наведене у п.1 ч.1 ст.3 КАС України і юрисдикція адміністративних судів, встановлена ст.17 Кодексу, на цей спір не поширюється, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органу державної влади, зазначеного в якості відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Тобто, звернення до адміністративного суду з позовом можливе лише в разі відсутності іншого порядку оскарження дій.

Як свідчить позовна заява та матеріали справи, спірні відносини виникли між позивачем та Конотопською ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо права власності на майно (колію) , яку позивач вважає частиною залізничної колії, яка знаходилась на території цегельного заводу за адресою: вул. Деповська № 84 в м. Конотоп.

Колегія суддів зазначає, що правовідносини, які склалися між сторонами, свідчать про наявність спору про право, що виключає можливість вирішення його за правилами адміністративного судочинства, оскільки відсутній публічно - правовий спір.

Притягнення до участі у справі в якості відповідача - суб'єкта владних повноважень не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить спір публічно-правовим, оскільки предметом цього позову є спір про право власності .

Вимога про визнання протиправним та скасування рішення №4 від 28 листопада 2005 року про реалізацію залізничної колії № І довжиною 80 погонних метрів, розташовані в Конотоп, по вулиці Деповська, 99, прийнятого Конотопською міжрайонною державною податковою інспекцією є вимогою про захист права власності, а спірні правовідносини стосуються права володіння, користування та розпорядження цією власністю і не пов'язані з захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Колегія суддів зазначає, що за загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3 та 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція вже висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 23.02 2016 року по справі № 21-6551а15.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку відносно того, що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України, за насідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження по справі.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, серед іншого, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку, що вказаний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 205 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали про закриття провадження по справі.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, , 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2016р. по справі № 818/3789/15 скасувати, провадження у справі - закрити.

Роз'яснити сторонам, що вирішення спору віднесено до компетенції судів загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 23.09.2016 р.