Справа № 199/2661/16-а (2-а/199/80/16)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2016 рокусправа № 199/2661/16-а (2-а/199/80/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

секретар судового засідання: Федосєєва Ю.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 2 червня 2016 року у справі № 199/2661/16 (2-а/199/80/16) за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати дії відповідача щодо припинення з 1 січня 2016 року виплати їй щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.01.2016 року відповідно до положень ст. 18-3 Закону України «Про державну соціальну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ в редакції від 18.12.2015 року протиправним; зобовязати відповідача вчинити дії щодо нарахування допомоги в розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку починаючи з 01.01.2016 року відповідно до положень ст. 18-3 Закону України «Про державну соціальну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ в редакції від 18.12.2015 року без обмежень строком в майбутньому.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 2 червня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно заяви від 23.08.2005 року № 243 з 1 серпня 2005 року позивач перебуває на обліку в УПСЗН як одержувач державної соціальної допомоги одиноким матерям (у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказана соціальна допомога призначена позивачу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ (далі Закон № 2811-ХІІ).

З 01.01.2016 року відповідач припинив нараховувати ОСОБА_2 та виплачувати соціальну допомогу на дитину, як одинокій матері та згідно листа № 476 від 28.01.2016 року їй запропоновано звернутися до відповідача та заповнити заяву і декларацію про доходи та майновий стан. Проте вказані документи позивачем не надано, у звязку з чим допомога з вказаної дати позивачу не нараховується та не виплачується.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про державну соціальну допомогу сімям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ, у відповідності до якого встановлюється розмір соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, які мають дітей віком до 18 років.

До 1 січня 2016 року частиною 1 статті 18-3 вказаного Закону визначалось, що допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII до статті 18-3 Закону № 2811 внесено зміни, а саме, цифри « 50» замінено цифрами « 100», а слова «але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» виключено.

Зазначені зміни набули законної сили з 1 січня 2016 року.

Таким чином, з вказаної дати ч. 1 ст. 18-3 Закону № 2811 має наступний зміст: «допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців».

Отже вказаними нормами права з 1 січня 2016 року встановлено нові правила визначення розміру соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, зокрема, у розмірі, що дорівнює різниці між 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців без встановлення мінімального розміру такої допомоги.

Позивач станом на 31 грудня 2015 року отримувала допомогу в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в мінімальному розмірі, передбаченому діючим на той час законодавством.

Оскільки після 1 січня 2016 року позивачем не надано відповідачу дані про сукупний дохід сімї, а положення про мінімальний розмір вказаної допомоги втратили чинність, то відповідачем з вказаної дати правомірно виплату такої допомоги було припинено.

Посилання апелянта на положення статті 58 Конституції України щодо зворотної сили закону є безпідставними, оскільки положення статті 18-3 Закону № 2811 в новій редакції розповсюджуються тільки на відносини сторін з 1 січня 2016 року, тобто з дати набрання Законом № 911 законної сили, і на минулі періоди відповідачем не застосовуються.

Також є безпідставними посилання позивача та суду першої інстанції на зміну умов виплати та набуття права на отримання спірної допомоги, оскільки вказані вище зміни стосувались лише нових правил визначення розміру цієї допомоги. Право ж позивача на отримання допомоги при додержанні положень статті 18-3 Закону № 2811 відповідачем не заперечується.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що змінами до статті 18-3 Закону № 2811 позивач була позбавлена права на допомогу на дітей одиноким матерям, яке набула ще у 2003 році.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, його висновки суперечать обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової про відмову у задоволенні позову.

Повний текст виготовлено 16 вересня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 196, 198, 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 211, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 2 червня 2016 року у справі № 199/2661/16 (2-а/199/80/16) скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко