Справа № 743/1153/16-а
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1153/16-а
Провадження №2-а/743/124/16
У Х В А Л А

26 вересня 2016 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді СТАШКІВА В.Б.,

при секретарі НЕРУС Н.І.,

за участю представника позивача УДМС України в Чернігівській області

ОСОБА_1,

громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду в межах справи

за позовом Управління Державної міграційної служби України

в Чернігівській області

до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

про примусове видворення за межі України, -

клопотання УДМС в Чернігівській області про затримання іноземця з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України,

В С Т А Н О В И В :

Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі по тексту УДМС України в Чернігівській області) звернулось до суду із адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, в якому посилаючись на норми Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», просили примусово видворити громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4за межі території України.

В обґрунтування позову вказують, що:

- громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4звертався до відповідних органів України з приводу втрати паспорту громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 23.07.2016 р.;

- 23.09.2016 р. Голосіївським РВ ГУДМС України у м.Києві спільно з ГУСБУ в м.Києві та Києвській області було виявлено громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4;

- 23.09.2016 р. Голосіївським РВ ГУДМС України у м.Києві громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 203 КУпАП, з накладенням штрафу 510 грн.;

- 23.09.2016 р. Голосіївським РВ ГУДМС України у м.Києві складено протокол про адміністративне затримання громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4;

- 23.09.2016 р. Голосіївським РВ ГУДМС України у м.Києві було прийнято рішення про поміщення громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, для підготовки матеріалів про примусове повернення.

В судовому засіданні представник УДМС в Чернігівській області ОСОБА_1 подала клопотання про затримання громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Вислухавши пояснення представника позивача УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_1, яка клопотання підтримала з підстав вказаних в ньому, пояснення відповідача громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, який не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки грошей на внесення застави у нього не має, проблематичним є взяття його на поруки, тим більше, що він бажає повернутись до ОСОБА_2 ОСОБА_3 по належним документам, за власний кошт, і перебуваючи в Пункті, він буде вирішувати питання щодо повернення до ОСОБА_2 ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

У підпункті "f" п. 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 лютого

2010 року у справі „Гарькавий проти України зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (пункт 63 зазначеного рішення).

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини (абзац пятий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року № 12-рп/2003).

Верховною Радою України 19.05.2016 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України згодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, повязаних з протидією нелегальній міграції», який набрав чинності 18.06.2016 року.

Вказаним Законом передбачено низку змін до Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з питань забезпечення примусового видворення іноземців.

Так, розділ ІІІ КАСУ, доповнено ст. 183-7, частиною 2 якою визначено, що у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень:

1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації;

2) зобовязати іноземця або особу без громадянства внести заставу;

3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Такі заходи також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців до завершення цієї процедури.

Відповідно до ч. 7 ст. 183-7 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців.

З огляду на це, з 18 червня 2016 р. законодавство України передбачає та розмежовує:

- затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний захід, яке застосовується з підстав та в порядку визначеному КПК України (п. 8 ч. 2 ст. 131, ч. 2 ст. 176, ст. 207-213 КПК України);

- адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, як адміністративно-процесуальний захід (ст.ст. 260-263 КУпАП);

- затримання іноземця або особу без громадянства, як захід, який застосовується адміністративним судом з підстав та в порядку визначеному КАС України (ст. 183-7 КАС України).

Виходячи з правового аналізу даних норм, можна стверджувати, що:

- строк кожного з вказаних видів затримань не поєднується між собою;

- особа, якій адміністративним судом застосоване затримання в порядку, передбаченому ст. 183-7 КАС України, розпочинає відбуття такого затримання після застосування адміністративним судом такого заходу, а не з часу зазначеного в протоколі про адміністративне затримання;

- законодавство не передбачає можливість продовження адміністративним судом адміністративного затримання особи, проведеного з підстав та в порядку, передбаченому КУпАП, оскільки інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, ВИКЛЮЧНО, в разі затримання особи адміністративним судом в порядку, передбаченому ст. 183-7 КАС України;

- строк адміністративного затримання застосований до особи органом правомочним здійснювати затримання, в порядку КУпАП відбутий особою, навіть в ПТПІ, не входить в строк затримання особи адміністративним судом в порядку, передбаченому ст. 183-7 КАС України.

Судом встановлено, що 23.09.2016 р. головним спеціалістом Голосіївського РВ ГУДМС України у м.Києві складено протокол без номеру про адміністративне затримання о 17 год. 25 хв. 23 вересня 2016 р. громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, у зв'язку з вчиненням останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, для встановлення особи і з'ясування обставин правопорушення.

Судом встановлено, щогромадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 не має документа, що дає право на виїзд з України.

В даному випадку наявні обґрунтовані підстави вважати, що громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, в разі застосування більш м'яких заходів (поруки та застави), буде ухиляться від виконання рішення про його примусове видворення та перешкоджатиме проведенню процедури його видворення.

Враховуючи наведене, відсутність у громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 грошей на внесення застави, відсутність будь-яких клопотань про взяття останнього на поруки від підприємства, установи чи організації, суд знаходить, що до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 слід застосувати найбільш суворий захід, передбачений ч. 2 ст. 183-7 КАС України, як затримання з поміщенням останнього до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, на строк, що не перевищує 6 місяців, а саме до 23 березня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 160, 165, ч. 2 ст. 183-7 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області - задовольнити.

Затримати громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 183-7 КАС України, з поміщенням останнього до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України до 23 березня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області особами, які не були присутніми в судовому засіданні протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали

Суддя В.Б. Сташків