Справа № 127/16686/16-а
Суддя: Овсюк Є. М.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/127/597/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2016 р. Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Овсюк Є.М.

при секретарі: Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов мотивований тим, що 28.07.2016 року позивачу стало відомо про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень постановою про накладення адміністративного стягнення № 02/195 від 25.07.2016 року ст.. державним інспектором з охорони природного середовища ОСОБА_2 підставою якого слугує протокол про адміністративне правопорушення № 005654 від 19.07.2016 року. Вказану постанову позивач вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в ньому та просила суд позов задоволити.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3О.в судовому засіданні позов не визнали та просили суд відмовити в його задоволенні, надали суду письмові заперечення проти позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позову частково виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам,виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як було встановлено в ході розгляду справи 14.07.2016 р. за вх. № 137-Б на адресу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області надійшло звернення Бадюк. О.А., щодо розміщення люмінесцентних ламп на території ТЦ «Шок» - м. Вінниця, вул. Келецька, 117б.

19.07.2016 р. старшим держінспектором з ОНПС у Вінницькій області було проведено розгляд вищевказаного звернення Бадюк. О.А.

Протоколом про адміністративне правопорушення № 005654 від 19.07.2016 року було встановлено, що в ТЦ «Шок» порушено правила зберігання відходів, а саме відпрацьовані люмінесцентні лампи зберігаються не в установленому місці не по правилам зберігання у приміщені кладової на відкритій підлозі і з вільним доступом сторонніх осіб, що є порушенням ст. ст. 17, 33 Закону України «Про відходи».

Вказаний протокол було складено відносно ОСОБА_1 яка працює на посаді менеджера з розвитку ТЦ «Шок». Від підпису та пояснень в даному протоколі остання відмовилась.

Відповідно до п. в), є), й) ст. 17 Закону України «Про відходи» від 05.03.1998 № 187/98-ВР - суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані:

- визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також ступінь небезпечності відходів для навколишнього природного середовища та здоров'я людини відповідно до нормативно-правових актів, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища;

- здійснювати організаційні, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обґрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації;

- призначати відповідальних осіб у сфері поводження з відходами.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про відходи» - зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення).

Відповідно до Державних санітарних правил та норм, затверджених Постановою Головного державного санітарного лікаря України 01.07.1999 р. № 29 - способи тимчасового зберігання відходів і розміри санітарно-захисних зон від місця зберігання відходів (промисловий майданчик) до селищної території визначаються видом, агрегатним станом і класом небезпеки відходів: - відходи І класу небезпеки (зокрема і люмінесцентні лампи) зберігаються у герметичній тарі (сталеві бочки, контейнери). У міру поновлення, тару з відходами закривають герметично стальною кришкою, при необхідності заварюють електрогазозварюванням.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про відходи» - суб'єкт господарської діяльності, у власності або у користуванні якого є хоча б один об'єкт поводження з небезпечними відходами, зобов'язаний:

-забезпечити запобігання забрудненню ними навколишнього природного середовища, а у разі виникнення такого забруднення - ліквідувати забруднення та його наслідки для навколишнього природного середовища та здоров'я людини;

-забезпечувати експлуатацію зазначених об'єктів і перевезення небезпечних відходів з додержанням вимог природоохоронного законодавства;

-мати ліцензію на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами (не підлягає ліцензуванню зберігання (накопичення) суб'єктом господарювання утворених ним небезпечних відходів, якщо протягом року з дня утворення небезпечні відходи передаються суб'єктам господарювання, що мають ліцензію на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами).

Відповідальність суб'єкта господарської діяльності, у власності або у користуванні якого є хоча б один об'єкт поводження з небезпечними відходами, за шкоду, яка може бути заподіяна аваріями на таких об'єктах життю, здоров'ю, майну фізичних та/або юридичних осіб, підлягає обов'язковому страхуванню відповідно до закону.

Твердження позивача про те, протокол про адміністративне правопорушення від 19.07.2016 р. № 005654 був складений за її відсутності, не роз'яснено права та обов'язки, не надано право на надання пояснень, відповідно до ст. 265 КУпАП, спростовуються самим протоколом про адміністративне правопорушення від 19.07.2016 р. № 005654 який складався в присутності позивача, яка особисто пред'явив паспорт. У відповідних графах протоколу зазначені паспортні дані позивача, а саме прізвище, ім'я та по батькові, сері та номер паспорта та коли і ким він виданий. Крім того позивачу було роз'яснено ст. 63 Конституції України надано право на надання пояснень, зауважень до змісту протоколу, однак ним було відмовлено у підписі, про що свідчать відмітки у відповідних графах вищезазначеного протоколу про адмінправопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи супровідним листом вих. № 2588/02 від 19.07.2016 р. відповідач направив на адресу позивача другий примірник протоколу та повідомив про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 25.07.2016 р. в приміщені Держекоінспекції.

У зазначений день та час позивач не зявилась на розгляд адміністративної справи, тому інспектором у відповідності до ст. 268 КУпАП, винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення № 02/195 від 25.07.2016 р., якою ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адмінправопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 82 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 71КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведена законність своїх вимог щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в той час як відповідач довів правомірність його дій щодо накладення адміністративного стягнення на позивача постановою від 25.07.2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 18, 87, 94, 158-163, 171-2,183-2, 256, 267 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя