Справа № 456/2079/16-а,2-а/456/85/15
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року Справа № 876/5453/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради (далі - відповідач) про зобов'язання письмово повідомити про режим роботи працівника Управління, що має заповнити за поданою позивачем заявою реквізити про її одержання із зазначенням документів, які необхідно подати для її розгляду; забезпечити присутність на робочому місці працівника Управління, що має заповнити реквізити поданої позивачем заяви; скасувати прийняте відповідачем рішення про відмову у наданні, не призначення і припинення виплати державної соціальної допомоги позивачу, за яким було вчинено Повідомлення № 801 від 29.02.2016 року.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2016 року позовну заяву було залишено без руху у зв'язку із неподанням доказів на обґрунтування вимог позовної заяви.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове про направлення справи на продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що обов'язок доказування (подання необхідних документів) покладається на відповідача, а не на особу, яка оскаржує його рішення.

Клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому апеляційний суд, у відповідності до ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції вказав, що позивач просить скасувати рішення відповідача про відмову у наданні та призначенні допомоги, однак до позовної заяви не додано копію вищевказаного рішення та повідомлення № 801 від 29.02.2016 року, вчинене за наслідками прийнятого рішення.

У адміністративному процесі, що базується на засадах змагальності і диспозитивності, особливого значення набуває зміст позовної заяви, на підставі якої суддя відкриває провадження у справі. Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи, у тому числі про визначення обставин, що мають значення для вирішення справи, дослідження доказів, тощо.

Вимоги до позовної заяви чітко визначені в статті 106 КАС України.

Прецедент на практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв'язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачений законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Колегія суддів зазначає, що залишаючи позовну заяву без руху з мотивів неподання доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд першої інстанції вірно застосував норми КАС України, оскільки відповідно до ч.2 ст. 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням позивача, що обов'язок доказування правомірності свого рішення лежить на відповідачу, як на суб'єкту владних повноважень, проте обов'язок подання всіх необхідних доказів, на які посилається позивач, лежить на ній. Докази та доказування це не тотожні правові інститути.

Відповідно до ч.1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.160,195,197,198,200,205,206,254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2016 року у справі № 456/2079/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула