Справа № 823/762/16
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/762/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мишенко В.В.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарьского приватного підприємства «Біле Озеро» до Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, СПП «Біле Озеро» зареєстроване, як юридична особа 12.06.2003, ідентифікаційний код 32546815 за основним видом діяльності «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур».

В період з 02.12.2015 по 15.12.2015 посадовими особами Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Черкаській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка СПП «Біле Озеро» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні операцій з придбання товарів, робіт (послуг) у TOB «Черкасинафтосервіс» за червень-липень 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 22.12.2015 № 76/23-12-22-016/32546815, відповідно до висновків якого за позивачем встановлені порушення вимог п.п. 198.1, 198.3 ст. 198 та п. 200.1 ст. 200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК) внаслідок завищення СПП «Біле Озеро» задекларованих показників в складі податкового кредиту у деклараціях (спеціального режиму оподаткування) з податку на додану вартість за червень 2015 року на загальну суму 179 879,3 грн, що призвело до заниження суми, яка залишається у розпорядженні сільськогосподарського підприємства та/або спрямовується на спеціальний рахунок та в липні 2015 року завищено задекларовані показники в складі податкового кредиту у декларації з податку на додану вартість на загальну суму 49 602,17 грн, що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту на суму 49 602,17 грн.

За результатами адміністративного оскарження висновків акту перевірки, листом від 05.01.2016 вих. №49/23-12-22-026 контролюючий орган повідомив про відмову у задоволенні заяви позивача.

На підставі встановлених порушень, відповідачем від 20 січня 2016 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 224 849,00 грн в тому числі 179 879,00 грн за основним платежем та 44 970,00 грн. за штрафними санкціями;

- № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за звітний період - липень 2015 у розмірі 49 602 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення залишено без змін, у зв'язку з чим позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що СПП «Біле Озеро» правомірно включено до складу податкового кредиту ПДВ, який сплачений (нарахований) у зв'язку з придбанням в червні, липні 2015 року паливо-мастильних матеріалів у TOB «Черкасинафтосервіс», які в подальшому було використано в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 200.1, п. 200.2 і п. 200.3 ст. 200 ПК сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами п. 198.6 ст. 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства

Відповідно до ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відтак, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень стало встановлення податковим органом під час проведення перевірки відсутності реального характеру господарських операцій позивача з TOB «Черкасинафтосервіс» у червні та липні 2015 року.

Так, згідно договору купівлі-продажу від 11.01.2011 № 0002, укладеного між СПП «Біле Озеро» (покупець) та TOB «Черкасинафтосервіс» (продавець) і додатковими угодами до договору, останній зобов'язується поставити товар (дизпаливо, бензин) власними силами, а покупець сплатити за нього кошти (а.с. 58-59).

Відповідно до видаткової накладної від 04 червня 2015 року № РН-0000014 СПП «Біле Озеро» отримано паливо дизельне підвищеної якості (ЄВРО) марки С виду II в кількості 8,437 т. вартістю 207 542,00 грн., у т.ч. ПДВ 34 590,33 грн. Оплату за отриманий товар здійснено 03.06.2015 платіжним доручення № 4889 на загальну суму 207 542,00 грн. Продавцем 03.06.2015 року видано податкову накладну № 1. Транспортування здійснювалось TOB «Гарант Ресурс» на замовлення TOB «Черкасинафтосервіс» відповідно до товарно-транспортної накладної № 27199 від 04.06.2015. Продавцем товару надано паспорт якості № 1068 від 04.06.2015 та сертифікат відповідності № UA1.035.0070539-12.

Відповідно до видаткової накладної від 11 червня 2015 року № РН-0000015 СПП «Біле Озеро» отримано паливо бензин автомобільний підвищеної якості А-92 Євро виду II класу С в кількості 3,759 т. вартістю 100 370,00 грн., у т.ч. ПДВ 16 728,33 грн. Оплату за отриманий товар здійснено 09.06.2015 платіжним доручення № 5082 на загальну суму 100 370,00 грн. Продавцем 09.06.2015 видано податкову накладну № 2. Транспортування здійснювалось TOB «Гарант Ресурс» на замовлення TOB «Черкасинафтосервіс» відповідно до товарно-транспортної накладної № 28545 від 11.06.2015. Продавцем товару надано паспорт якості № 1142 від 11.06.2015 та сертифікат відповідності № UA1.035.0070539-11.

Відповідно до видаткової накладної від 23 червня 2015 року № РН-0000016 СПП «Біле Озеро» отримано паливо дизельне підвищеної якості (ЄВРО) марки С виду II в кількості 32,561 т. вартістю 771 364,00 грн., у т.ч. ПДВ 128 560,67 грн. Оплату за отриманий товар здійснено 22.06.2015 платіжним доручення № 5159 на загальну суму 771 364,00 грн. Продавцем 22.06.2015 видано податкову накладну № 3. Транспортування здійснювалось TOB «Гарант Ресурс» на замовлення TOB «Черкасинафтосервіс» відповідно до товарно-транспортної накладної № 30976 від 23.06.2015. Продавцем товару надано паспорт якості № 1189 від 23.06.2015 та сертифікат відповідності № UA1.035.0070539-12.

Відповідно до видаткової накладної від 06 липня 2015 року № РН-0000018 СПП «Біле Озеро» отримано бензин автомобільний підвищеної якості А-92 Євро виду II класу С в кількості 3,757 т. вартістю 101 070,00 грн, у т.ч. ПДВ 16 845,00 грн. Оплату за отриманий товар здійснено 03.07.2015 платіжним доручення № 5235 на загальну суму 101 070,00 грн. Продавцем 03.07.2015 видано податкову накладну № 1. Транспортування здійснювалось TOB «Гарант Ресурс» на замовлення TOB «Черкасинафтосервіс» відповідно до товарно-транспортної накладної № 33552 від 06.07.2015. Продавцем товару надано паспорт якості № 1306 від 06.07.2015 та сертифікат відповідності № UA4-11.

Відповідно до видаткової накладної від 14 липня 2015 року № РН-0000019 СПП «Біле Озеро» отримано паливо дизельне підвищеної якості (ЄВРО) марки С виду II в кількості 32,390 т. вартістю 771 364,00 грн, у т.ч. ПДВ 128 560,67 грн. Оплату за отриманий товар здійснено 14.07.2015 платіжним доручення № 5371 на загальну суму 771 364,00 грн. Продавцем 14.07.2015 видано податкову накладну № 2. Транспортування здійснювалось TOB «Гарант Ресурс» на замовлення TOB Черкасинафтосервіс" відповідно до товарно-транспортної накладної № 35148 від 14.07.2015. Продавцем товару надано паспорт якості № 1189 від 23.06.2015 та сертифікат відповідності № UA9-12.

Відповідно до видаткової накладної від 18 липня 2015 року № РН-0000021 СПП «Біле Озеро» отримано бензин автомобільний підвищеної якості А-92 Євро виду II класу С в кількості 3,754 т. вартістю 101 070,00 грн, у т.ч. ПДВ 16 845,00 грн. Оплату за отриманий товар здійснено 17.07.2015 платіжним доручення № 5464 на загальну суму 101 070,00 грн. Продавцем 17.07.2015 видано податкову накладну № 4. Транспортування здійснювалось TOB «Гарант Ресурс» на замовлення TOB «Черкасинафтосервіс» відповідно до товарно-транспортної накладної № 36014 від 18.07.2015. Продавцем товару надано паспорт якості № 1400 від 18.07.2015 та сертифікат відповідності № UA4-11.

Відповідно до видаткової накладної від 27 липня 2015 року № РН-0000022 СПП «Біле Озеро» отримано бензин автомобільний підвищеної якості А-92 Євро виду II класу С та паливо дизельне підвищеної якості (ЄВРО) марки С виду II в кількості 23,879 т. Загальна вартість отриманого за цією видатковою накладною паливо-мастильних матеріалів склала 751 793,00 грн, у т.ч. ПДВ 125 298,83 грн. Оплату за отриманий товар здійснено 24.07.2015 року платіжними доручення № 5549 та № 5550 на суму 196 543,0 грн та 555 250,0 грн. Продавцем 24.07.2015 видано податкові накладні № 5 та № 6. Транспортування здійснювалось TOB «Гарант Ресурс» на замовлення TOB «Черкасинафтосервіс» відповідно до товарно-транспортної накладної № 37721 від 27.07.2015. Продавцем товару надано паспорти якості № 1459, № 1458 від 27.07.2015 та сертифікати відповідності № UA4-11, № UA9-12.

Завірені копії наведених вище документів було надано позивачем до суду (а.с. 80-131). Окрім того, ці документи досліджувалися й у ході проведення контролюючим органом перевірки.

Поставка товару здійснювалась на склад ПММ - СПП «Біле Озеро», що знаходиться в с. Яблунівка Лисянського району Черкаської області, що відображено в товарно-транспортних накладних. На підтвердження у позивача можливості отримання та зберігання паливно-мастильних матеріалів ним було надано паспорт відповідного складу ПММ - СПП «Біле Озеро». Наявність вказаного вкладу не заперечував також і відповідач ні під час перевірки, ні в ході судового засідання.

Окрім того, використання позивачем придбаного у TOB «Черкасинафтосервіс» палива у власній господарській діяльності підтверджується наявними в матеріалах справи доказами наявності у позивача транспортних засобів (а.с. 169-224), а також лімітно-забірними картками на отримання паливно-мастильних матеріалів (а.с. 68-74).

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що первинними та іншими документами підтверджено фактичне здійснення господарських операцій позивача з придбання паливо-мастильних матеріалів протягом червня та липня 2015 року у TOB «Черкасинафтосервіс».

Як вірно зазначив суд першої інстанції, посилання відповідача на рішення судів у справах №823/4339/15 та №823/4353/15 є необґрунтованим, оскільки зазначеними рішеннями не надавалась правова оцінка відносинам позивача з TOB «Черкасинафтосервіс» протягом червня та липня 2015 року, а також вони не містять посилань на жодні обставини щодо реальності чи нереальності спірних господарських операцій.

Що стосується посилань на відсутність у видаткових та товарно-транспортних накладних певної інформації.

Відповідно до п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі - Положення № 88), первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші пані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Такі ж положення містить і ч. 2 ст. 9 Закону № 996-XIV, відповідно до якої первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в Інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, задаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо (п.2.5 Положення № 88).

Так, у видаткових накладних, що наявні в матеріалах справи, зазначено прізвище, ім'я, по-батькові представника СПП «Біле Озеро», який стримав товар. Також зазначено номер довіреності, на підставі якої здійснювалось представництво інтересів нашого підприємства перед продавцем при отриманні товару. Тобто у даному випадку видаткові накладні містять відомості, які дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність місця складання видаткових накладних, та відсутність певних реквізитів у товаро-транспортних накладних, тобто окремі недоліки первинних та транспортних документів, не свідчать про відсутність фактичного вчинення господарської операції, а також про не підтвердження факту поставки спірного товару.

Як було зазначено вище, наявними в матеріалах справи документами підтверджується реальність господарських операцій позивача з TOB «Черкасинафтосервіс» протягом червня та липня 2015 року щодо придбання паливно-мастильних матеріалів. Вартість, вага, дати та адреси поставки та інші відомості, зазначені у цих документах співвідносяться між собою та у їх достовірності не виникає сумнівів. Окрім того, матеріали справи не містять доказів неможливості зберігання, використання позивачем, перевезення, а також власне відсутності у TOB «Черкасинафтосервіс» придбаного товару.

В апеляційній скарзі, обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилається на положення Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 № 281/171/578/155 (далі - Інструкція).

Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства) (п. 1).

З матеріалів справи вбачається, що основними видами діяльності позивача є діяльність, пов'язана із веденням сільського господарства (вирощування зернових культур, ягід, горіхів, виробництво м'яса, цукру, їх подальший продаж тощо).

Підпунктом 5.1.1 Інструкції передбачено, що приймання нафти і нафтопродуктів за кількістю здійснюється відповідно до вимог цієї Інструкції та договорів постачання, купівлі-продажу тощо (далі - договір).

Порядок приймання нафти і нафтопродуктів під час надходження автомобільним транспортом регулюється п. 5.4 Інструкції

Відповідно до пп. 5.4.1 Інструкції, перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом здійснюється згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14 жовтня 1997 року № 363, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568, та ГОСТ 27352-87 «Автотранспортные средства для заправки и транспортирования нефтепродуктов. Типы, параметры и общие технические требования».

З прибуттям нафтопродуктів до вантажоодержувача в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою № 1-ТТН (нафтопродукт) (далі ТТН) (додаток 3), відповідність найменування, марки і виду ( залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт. Відповідність густини нафтопродукту під час відвантаження та приймання визначається після її приведення до температури 20 град.С відповідно до ГОСТ 3900.

Так, матеріали справи, як зазначалося вище, містять товарно-транспортні накладні за формою № 1-ТТН (нафтопродукт), які передбачені Інструкцією.

Пунктом 14.4 Інструкції зазначено, що матеріально відповідальні особи підприємств (за винятком НПЗ) ведуть кількісний облік нафти та нафтопродуктів у товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N 31-НП (додаток 34), у якій зазначаються надходження і відпуск нафтопродуктів за день, а також їх залишки на кінець дня.

Для посилення контролю за станом приймання, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів матеріально відповідальні особи ведуть журнал обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою N 6-НП і журнал вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою N 7-НП.

Для підприємств, укомплектованих для зберігання світлих нафтопродуктів резервуарами місткістю до 100 куб.м, ведення обліку для кожного резервуара не є обов'язковим. Відображення технологічних операцій ведеться за марками нафтопродукту.

Так, матеріалами справи підтверджується, що місткість резервуарів, які позивач використовує для зберігання світлих нафтопродуктів (палива) не перевищує 100 куб.м (а.с. 77), тобто вимоги п. 14 Інструкції щодо ведення обліку за формами №№ 6-НП, 7-НП, 31-НП не є обов'язковими для позивача.

Відповідно до пп. 5.4.3 Інструкції маса нафтопродуктів, розфасованих у тару, визначається зважуванням на вагах або за трафаретами на тарі (якщо нафтопродукти в заводській упаковці). Про прийнятий нафтопродукт матеріально відповідальна особа складає акт за своїм підписом, підписами водія та представника одержувача чи відправника із зазначенням їх прізвищ і посад.

Пунктом 14.6 Інструкції передбачено, що кількість нафти і нафтопродуктів, що приймаються для зберігання під час надходження їх залізничним транспортом, визначається на підставі актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП, а під час надходження автомобільним транспортом - на підставі ТТН. У разі відсутності нестач понад норми природних втрат допускається оформлення приймання нафтопродуктів за кількістю актами інших форм з використанням автоматичних систем оброблення інформації.

З наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що акт прийняття нафтопродуктів під час їх надходження автомобільним транспортом не складається. У цьому видатку доказом прийняття нафтопродукту є відповідна ТТН.

Що стосується посилань відповідача на відсутність доказів страхування відповідальності на випадок настання негативних наслідків перевезення небезпечних вантажів, то апеляційний суд зазначає, що у будь-якому випадку відсутність договору страхування не може вважатися підставою для визнання певної господарської операції такою, що не відбулася. У випадку ж встановлення певних порушень суб'єктами перевезень небезпечних вантажів законодавства в частині обов'язкового страхування відповідальності таких перевезень, то юридичні й фізичні особи можуть нести за це відповідальність згідно з законом (ст. 25 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» № 1644-III від 06.04.2000).

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтом фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.