Справа № 804/3331/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2016 р. Справа № 804/3331/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа-1: ОСОБА_4, третя особа-2: товариство з обмеженою відповідальністю Влада 2009, третя особа-3: приватне підприємство Михаил про скасування рішення, -
Представник позивача надав в судове засідання клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача визнав позовні вимоги, проти скасування рішення не заперечував, просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності.
Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином відповідно до вимог ст. 35 КАС України.
Відповідно до ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Так, 21.03.2008 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі ст.73 Закону України Про нотаріат та у звязку із посвідченням договору іпотеки накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири, яка належить ОСОБА_4.
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 р. ПАТ ОТП Банк у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а TOB ОТП Факторинг Україна прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-302/082/2008 від 21.03.2008 р., укладеним між ЗАТ ОТП Банк та ОСОБА_4. А також 10.12.2010 р. був укладений договір про відступлення права вимоги ПАТ ОТП Банк у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ ОТП Факторинг Україна прийняло право вимоги за договором іпотеки № РML-302/082/2008 від 21.03.2008 р., укладеним між ЗАТ ОТП Банк та ОСОБА_4.
Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно зі ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Таким чином, до позивача перейшли всі права ПАТ ОТП Банк щодо права вимоги до ОСОБА_4. А отже, у відповідності до ст. 37 Цивільного процесуального кодексу України ТОВ ОТП Факторинг Україна є правонаступником ПАТ ОТП Банк.
03.02.2016 р. ТОВ ОТП Факторинг Україна при перевірці майнового стану боржника отримав довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 52511049, згідно якої слідує наступне.
28.12.2006 р. ОСОБА_4 по договору купівлі-продажу придбала у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за №3959.
Третя особа-1- ОСОБА_7 вказану квартиру зареєструвала в КП ДМБТІ 12.02.2007 р., що підтверджується довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно №52511049 від 03.02.2016 р.
21.03.2008 р. ОСОБА_4 спірну квартиру передала в іпотеку ЗАТ ОТП Банк для забезпечення кредитного договору № ML-302/082/2008, що підтверджується копією договору іпотеки № PML-302/082/2008 від 21.03.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 3923.
На підставі рішення Феодосійського міського суду АРК по справі №119/9186/13-ц провадження №2/119/3243/13, виданого 15.12.2013 р., державним реєстратором ОСОБА_8 Реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було внесено записи про припинення іпотеки та заборони відчуження.
Втім, за поясненнями позивача, вказане рішення суду в Єдиний державний реєстр судових рішень не внесено, а в даний час оспорюється позивачем в Апеляційному суді м. Києва на підставі Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України.
За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності оспорюване рішення приватного нотаріуса було внесено на підставі договору оренди від 07.11.14р., який укладений між ПП Михаил (орендодавець) та ТОВ «Интерсат» (орендар).
За цим договором орендодавець передає орендарю за плату у користування для використання в якості офісу та здійснення орендарем його статутної діяльності квартиру №28 по вул. Батумська54а в м. Дніпропетровську.
Отже, спірне рішення нотаріуса, також прийнято з урахуванням рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 15.12.2013 року по справі №119/9186/13-ц, яким визнано за ПП Михаил право власності на квартиру АДРЕСА_3 а в м. Дніпропетровську.
23.07.2015 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 винесено рішення №23105935 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ Влада 2009 (третя особа-2). Як зазначив позивач, він оскаржує дії і цього нотаріуса як державного реєстратора щодо державної реєстрації прав на спірну квартиру за ТОВ Влада 2009 у Дніпропетровському окружному адміністративному суді.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.01.2016 р. скасовано ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2015 р. на підставі якої було зареєстровано право власності за ПП «Михаил».
З урахуванням цього, не погодившись із рішенням №17057208 від 07.11.14р. приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 щодо державної реєстрації прав на квартиру ТОВ ОТП Факторинг Україна оскаржує їх в судовому порядку.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, у ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції чинній на момент вчинення спірних дій) надано визначення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
А Державний реєстр речових прав на нерухоме майно визначено як єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.
Згідно ч.1 ст.4 вищевказаного Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.
У відповідності до положень ч.2, ч.4 ст.9 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор, зокрема:
- встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;
- приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.
Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.
Відповідно до п.2 Постанови КМ України від 17.10.2013 р. № 868 Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, редакція від 18.03.2015 р. державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус, як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, про державну реєстрацію прав, набутих виключно в результаті вчинення такої дії, випадків, визначених Законом України Про державну реєстрацію речових нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - Закон).
Відповідно до ч.2 ст.182 ЦК України реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідними органами.
Відповідно до ст.5 Закону державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобовязаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.
Відповідно до ст.9 Закону у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013р., №8 Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів, редакція від 22.05.2015р. згідно ст.2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом ст.9 Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус.
Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.
Відповідно до ч.2 ст.30 Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними субєктами владних повноважень з питань реєстрації.
Статтею 15 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.
Так, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;
4) внесення записів до Державного реєстру прав;
5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;
6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться в строк, що не перевищує чотирнадцяти робочих днів (крім випадків, встановлених у частині сьомій цієї статті) з моменту надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію та передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.
За ст.19 вищевказаного Закону визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі в тому числі рішень судів, що набрали законної сили.
Пунктами 6, 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (чинний на момент вчинення оспорюваних дій) визначено, що зокрема документи, які подаються для проведення державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідальність за достовірність відомостей, які містяться зокрема у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, несе заявник.
Під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.
Також у ст.24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначені підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень та, зокрема визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.
За ст.26 Закону визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
За п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 (далі Порядок № 1141) державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст.
Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав державний реєстратор вносить до відповідного розділу Державного реєстру прав такі відомості:
1) підстава для скасування державної реєстрації прав:
дата видачі документа;
ким виданий (оформлений) документ;
додаткові відомості про документ;
2) реєстраційний номер, дата та час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться записи про скасування державної реєстрації прав;
3) підстава для внесення записів про скасування державної реєстрації прав:
дата формування рішення;
індексний номер рішення;
4) прізвище, імя та по батькові державного реєстратора;
5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.
У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.
У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.
У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації прав на обєкт нерухомого майна, який поділено чи частку з якого виділено, або на обєкти нерухомого майна, що обєднано, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та відкриває закритий (закриті) розділ (розділи) Державного реєстру прав та відповідну (відповідні) реєстраційну (реєстраційні) справу (справи) на підставі прийнятого ним рішення про відкриття закритого розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи.
Так, за п.44 Порядку № 1141 прийняття і розгляд заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування рішення державного реєстратора та скасування записів Державного реєстру прав установлює Мін'юст.
2.1. Для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.
2.2. Орган державної реєстрації прав або нотаріус приймає заяви у день їх надходження в порядку черговості і реєструє у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації.
Моментом прийняття заяви вважаються дата та час її реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів.
Орган державної реєстрації прав або нотаріус видає заявникові картку прийому заяви.
2.6. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.
2.9. Під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор перевіряє наявність підстав для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав.
2.10. За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.
2.11. Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав.
З огляду на вищевикладене та з урахуванням позиції відповідача про визнання вимоги щодо скасування його рішення у повному обсязі, рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 щодо державної реєстрації прав на квартиру АДРЕСА_2 за ПП Михаил підлягає скасуванню.
Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладену вище норму, суд вважає за необхідне стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна за рахунок бюджетних асигнувань приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн. за подання адміністративного позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд,
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа-1: ОСОБА_4, третя особа-2: товариство з обмеженою відповідальністю Влада 2009, третя особа-3: приватне підприємство Михаил про скасування рішення - задовольнити.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна за рахунок бюджетних асигнувань приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн. за подання адміністративного позову.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя ОСОБА_1