Справа № 810/1411/16
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1411/16 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І. Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Желтобрюх І.Л. та Земляної Г.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та податкової вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 26 квітня 2016 року № 121/ та № 120/, рішення від 26 квітня 2016 року № 119/ та податкову вимогу від 11 квітня 2016 року № Ф-11/.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року вказаний адміністративний позов був задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що позивач завищив валові витрати на 230393 грн. 28 коп. та занизив дохід на 36000 грн. 00 коп.

Під час судового засідання представник відповідача підтримала свою апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд встановив, що Білоцерківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області провела документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - ФОП ОСОБА_2 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, про що складено акт від 11 квітня 2016 року № 357/17-2/НОМЕР_1/77.

На підставі вказаного акту перевірки були винесені:

- податкове повідомлення-рішення від 26 квітня 2016 року № 121/, яким позивачу нараховані податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 46078 грн. 33 коп., з яких 36862 грн. 66 коп. - основне зобов'язання та 9215 грн. 67 коп. - штрафні (фінансові) санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 26 квітня 2016 року № 120/, яким позивачу нараховані податкові зобов'язання з єдиного податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 893 грн. 45 коп., з яких 714 грн. 76 коп. - основне зобов'язання та 178 грн. 69 коп. - штрафні (фінансові) санкції;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11 квітня 2016 року № Ф-11/ у розмірі 69206 грн. 38 коп.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску від 26 квітня 2016 року № 119/.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями податкового органу, ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що дані податкового обліку позивача підтверджені належним чином, а висновок про нарахування податкових зобов'язань та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Суд встановив, що підставою для нарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, єдиного податку з доходів фізичних осіб, а також єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та штрафних санкцій став висновок Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про те, що ФОП ОСОБА_2 невірно визначив оподатковуваний дохід за 2014 рік.

Згідно акту перевірки від 11 квітня 2016 року № 357/17-2/НОМЕР_1/77 позивач завищив витрати на 230393 грн. 28 коп. та занизив дохід на 36000 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи свій висновок про завищення позивачем витрат на 230393 грн. 28 коп. податковий орган посилався на те, що відповідно до книги обліку доходів і витрат 30 січня 2014 року ФОП ОСОБА_2 поніс витрати у розмірі 87500 грн. 00 коп. та 31 грудня 2014 року - у розмірі 142893 грн. 28 коп. У якості документа, що підтверджує понесені витрати, у книзі доходів та витрат було зазначено «акт взаємозаліку». Разом з тим, до перевірки позивач не надав актів взаємозаліку, які б підтвердили з якими контрагентами здійснено залік. Також у акті перевірки міститься посилання на те, що 31 березня 2016 року позивачу був направлений запит № 2763/17-2/109 щодо надання документів та письмових пояснень. На виконання вказаного запиту ФОП ОСОБА_2 надав пояснення від 04 квітня 2016 року № 2 разом із розшифруванням вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей, проте не надав документів, що підтверджують понесені витрати.

Звертаючись до суду з даним позовом, ФОП ОСОБА_2 зазначив, що при заповненні книги обліку доходів та витрат за 30 січня та 31 грудня 2014 року були допущені помилки, проте фактичне понесення витрат на загальну суму 230393 грн. 28 коп. підтверджується документами первинного обліку.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п. 177.10 ст. 177 ПК України фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями п. 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року № 481 (далі - Порядок) передбачено, що у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов'язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг; у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов'язані з отриманням доходу за підсумками дня.

На вимогу суду апеляційної інстанції ФОП ОСОБА_2 надав копії аркушів книги обліку доходів і витрат, які містять записи за січень та грудень 2014 року.

Дослідивши запис у книзі обліку доходів і витрат за 30 січня 2014 року, колегія суддів встановила, що у графі 5 зазначено «акт взаємозалік», а у графі 6 - « 87500 грн. 00 коп.».

Згідно пояснень позивача, витрати у сумі 87500 грн. 00 коп. фактично мали бути відображені у книзі обліку доходів і витрат 14 січня 2014 року, а документами, які підтверджую зазначені витрати є виписка з рахунку, яка підтверджує перерахування коштів ТОВ «Ленд Росс».

На підтвердження вказаних пояснень позивача надав суду копії договору поставки № 18 від 02 грудня 2013 року, видаткових накладних № 53 від 26 грудня 2013 року, № 24 від 12 грудня 2013 року, № 21 від 10 грудня 2013 року та № 7 від 05 грудня 2013 року. Відповідно до вказаних документів ФОП ОСОБА_2 отримав від ТОВ «Ленд Росс» макулатуру на суму 85000 грн. (з ПДВ - 87500 грн. 00 коп.).

Оплату вказаного товару ФОП ОСОБА_2 здійснив 14 січня 2014 року, що підтверджується звітом про дебетові та кредитові операції по рахунку.

Відтак, запис про понесення витрат у сумі 87500 грн. 00 коп. позивач зобов'язаний був здійснити 14 січня 2014 року та у якості документа, що підтверджує понесені витрати, зазначити відповідні видаткові накладні.

У адміністративному позові та додаткових письмових поясненнях ФОП ОСОБА_2 зазначав, що здійснення відповідного запису про понесення витрат у сумі 87500 грн. 00 коп. був здійснений 30 січня 2014 року помилково, у зв'язку з тим, що запис за 14 січня 2014 року про вказану суму коштів був пропущений.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у даному випадку має місце порушення порядку ведення книги обліку доходів та витрат. Проте, зазначене порушення саме по собі не може бути підставою для зменшення витрат ФОП ОСОБА_2

Під час розгляду та вирішення даної справи колегія суддів враховує, що фактичне понесення витрат у сумі 87500 грн. 00 коп. шляхом перерахування коштів ТОВ «Ленд Росс» у якості оплати за поставлений товар підтверджується документами первинного обліку, які були надані позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Також колегія суддів ураховує, що в графі 5 книги обліку доходів і витрат за період з 14 ро 30 січня 2014 року (період з дати перерахування коштів ТОВ «Ленд Росс» до їх відображення у книзі обліку доходів та витрат) відсутні записи про понесення витрат, які підтверджуються видатковими накладними № 53 від 26 грудня 2013 року, № 24 від 12 грудня 2013 року, № 21 від 10 грудня 2013 року та № 7 від 05 грудня 2013 року. Крім того, суми витрат, зазначені у графі 5 книги обліку доходів і витрат за період з 14 ро 29 січня 2014 року, є меншими, ніж 87500 грн. 00 коп. Вказані обставини у своїй сукупності вказують на те, що позивач не здійснював подвійного включення до книги обліку доходів та витрат суми коштів, що були перераховані ТОВ «Ленд Росс» відповідно до договору поставки № 18 від 02 грудня 2013 року.

Також колегія суддів перевірила подальше використання макулатури, що була придбана у ТОВ «Ленд Росс». Так, на підтвердження подальшої реалізації товару контрагентам - ТОВ «Понінківська картонно-паперова фабрика» та ТОВ «Папір-Мал» позивач надав копії рахунків-фактур, видаткових накладних, податкових накладних та товарно-транспортних накладних.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ФОП ОСОБА_2 підтвердив фактичне понесення витрат у розмірі 87500 грн. 00 коп. по правовідносинах із ТОВ «Ленд Росс».

Дослідивши запис у книзі обліку доходів і витрат за 31 грудня 2014 року, колегія суддів встановила, що у графі 5 зазначено «акт взаємозалік», а у графі 6 - « 142893 грн. 28 коп.».

Згідно пояснень позивача, витрати у сумі 142893 грн. 28 коп. фактично були понесені у зв'язку з оплатою товарів, придбаних у ТОВ «Інтернафта», ПАТ «Київобленерго», ТОВ «Понінківська картонно-паперова фабрика» та ТОВ «ТД «Агрохім».

На підтвердження вказаних пояснень щодо правовідносин з ТОВ «Інтернафта» позивач надав суду копію договору купівлі-продажу № 14/09-5 від 01 вересня 2014 року, податкову накладну № 334 від 31 грудня 2014 року та видаткову накладну № 237 від 31 грудня 2014 року.

Згідно вказаних документів ФОП ОСОБА_2 отримав від ТОВ «Інтернафта» дизельне паливо у кількості 2680 літрів на суму 44774 грн. 50 коп.

Перерахування коштів ТОВ «Інтернафта» за вказаний товар підтверджується випискою по рахунку ФОП ОСОБА_2

З метою підтвердження понесення витрат у розмірі 6909 грн. 63 коп. (без ПДВ) у зв'язку з придбання електроенергії у ПАТ «Київобленерго», позивач надав суду копії договору на користування електричною енергією № 1122 від 20 березня 2001 року, рахунку-фактури за активну електроенергію № від 17 грудня 2014 року за грудень 2014 року, а також податкову накладну № 17625 від 31 грудня 2014 року.

Перерахування коштів ПАТ «Київобленерго» за вказаний товар підтверджується платіжним дорученням № 47 від 17 грудня 2014 року та випискою по рахунку ФОП ОСОБА_2 за 18 грудня 2014 року.

На підтвердження понесення витрат у розмірі 75930 грн. 23 коп. позивач надав суду копії договору купівлі-продажу № СБ-46 від 15 червня 2012 року, укладеного із ТОВ «Понінківська картонно-паперова фабрика», податкові накладні № 365 від 18 грудня 2014 року, № 96 від 06 вересня 2014 року та № 4 від 01 вересня 2014 року; видаткові накладні № 311 від 18 грудня 2014 року, № 79 від 06 вересня 2014 року та № ; 4 від 01 вересня 2014 року; товарно-транспортні накладні № Фа000005282 від 18 грудня 2014 року, № Фа000003417 від 06 вересня 2014 року та № Фа331 від 01 вересня 2014 року.

Згідно вказаних документів позивач придбав у ТОВ «Понінківська картонно-паперова фабрика» папір для гофрування Б3 (125, 1050) та Б3 (112, 1200).

Перерахування коштів за вказаний товар позивач не здійснював, оскільки погашення зобов'язань ФОП ОСОБА_2 перед ТОВ «Понінківська картонно-паперова фабрика» відбулося шляхом підписання акту заліку зустрічних однорідних вимог від 31 грудня 2014 року.

Наявність у позивача зустрічних вимог до ТОВ «Понінківська картонно-паперова фабрика» підтверджується договором купівлі-продажу № 14/2-МП від 25 жовтня 2012 року, видатковими накладними № МО-0000004 від 19 грудня 2014 року, № МО-0000001 від 17 грудня 2014 року, податковими накладними № 4 від 19 грудня 2014 року, № 1 від 17 грудня 2014 року, товарно-транспортними накладними № 795869 від 19 грудня 2014 року, № 795867 від 17 грудня 2014 року.

На підтвердження понесення витрат у розмірі 27477 грн. 67 коп. позивач надав суду копії договору поставки № 1 від 11 січня 2013 року, укладеного із ТОВ «ТД «Агрохім», накладної № 10 від 30 січня 2013 року, податкової накладної № 10 від 30 січня 2013 року.

Зазначені документи підтверджують факт придбання позивачем у ТОВ «ТД «Агрохім» макулатури у кількості 23,55 тон суму 32973 грн. 20 коп. (27477 грн. 67 коп. без ПДВ). Припинення зобов'язань ФОП ОСОБА_2 по оплаті вказаного товару відбулося шляхом підписання угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31 грудня 2014 року.

На підтвердження виникнення зустрічних однорідних вимог до ТОВ «ТД «Агрохім» позивач надав суду копії договору поставки № 7 від 12 квітня 2013 року, видаткової накладної № МО-0000007 від 12 квітня 2013 року, податкової накладної № 7 від 12 квітня 2013 року.

Також колегія суддів встановила, що товар, придбаний у ТОВ «Понінківська картонно-паперова фабрика», позивач у подальшому продав ТОВ «Укрюг». На підтвердження вказаної обставини ФОП ОСОБА_2 надав суду копії рахунків-фактур № МО-0000139 від 02 вересня 2014 року, № МО-0000140 від 08 вересня 2014 року та № МО-0000176 від 019 грудня 2014 року; видаткових накладних № МО-0000001 від 03 вересня 2014 року, № МО-0000005 від 08 вересня 2014 року та № МО-0000003 від 19 грудня 2014 року.

Товар, який був придбаний у ТОВ «ТД «Агрохім», позивач продав ТОВ «Папір-Мал», на підтвердження чого надав копії видаткових накладних № МО-0000008 від 11 лютого 2013 року та № МО-00000012 від 15 лютого 2013 року; рахунків-фактур № МО-0000033 від 11 лютого 2013 року та № МО-00000037 від 15 лютого 2013 року; товарно-транспортних накладних № 587361 від 09 лютого 2013 року та № 587369 від 14 лютого 2013 року.

Дизельне паливо, придбане у ТОВ «Інтернафта», позивач використав для власних потреб. На підтвердження вказаної обставини ФОП ОСОБА_2 надав суду перелік транспортних засобів, які перебувають у його власності та копії відповідних свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу.

Дослідивши вказані документи первинного обліку колегія суддів прийшла до висновку про те, що позивач належними доказами підтвердив понесення ним 31 грудня 2014 року витрат на загальну суму 142893 грн. 28 коп., яка відображена у графі 6 книги обліку доходів та витрат. Також колегія суддів встановила, що вказані витрати ФОП ОСОБА_2 пов'язані із здійсненням господарської діяльності.

Посилання Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, як на підстави для відмови у задоволенні позову, на те, що документи, які підтверджують витрати у розмірі 230393 грн. 28 коп. не були надані на письмовий запит працівників, які проводили перевірку, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Дослідивши запит Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 31 березня 2016 року № 2763/17-2/109 щодо надання документів та письмових пояснень колегія суддів встановила, що він не містить вимогу про надання документів первинного обліку, які підтверджують витрати ФОП ОСОБА_2 за 30 січня та 31 грудня 2014 року. Натомість у вказаному запиті позивачу було запропоновано надати документальне підтвердження отримання доходу від ТОВ «Папір-Мал», ТОВ «ЛКПФ» та ПП «Львівська екологічна компанія».

Таким чином, відповідач не звертався до ФОП ОСОБА_2 із вимогою про надання документів, які підтверджують витрати, відображені у книзі обліку доходів та витрат у графі 6 за 30 січня та 31 грудня 2014 року. У зв'язку з цим посилання податкового органу на те, що позивач не надав відповідні документи на запит від 31 березня 2016 року № 2763/17-2/109 колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно акту перевірки від 11 квітня 2016 року № 357/17-2/НОМЕР_1/77 позивач занизив дохід на 36000 грн. 00 коп. Вказаний висновок податковий орган обґрунтував тим, що ФОП ОСОБА_2 не відобразив у книзі обліку доходів і витрат суму коштів, яка надійшла на розрахунковий рахунок як внесення власних заощаджень.

Суд першої інстанції встановив, що кошти у розмірі 36000 грн. 00 коп. надійшли на картковий рахунок ФОП ОСОБА_2 відповідно до договору позики (надання поворотної фінансової допомоги) від 17 березня 2015 року. Вказаний договір був укладений між ОСОБА_2, як фізичною особою, і ФОП ОСОБА_2 у особі ОСОБА_3 та передбачав поповнення обігових коштів для ведення господарської діяльності із власних заощаджень.

На виконання договору від 17 березня 2015 року ОСОБА_2 вніс на картковий рахунок 17 березня 2015 року кошти у розмірі 15000 грн. 00 коп., 30 квітня 2015 року - 20000 грн. 00 коп. та 22 травня 2015 року - 1000 грн. 00 коп.

Вказані кошти були повернуті ОСОБА_2 відповідно до платіжних доручень № 392 від 04 лютого 2016 року та № 393 від 09 лютого 2016 року.

У відповідності до пп. 3 п. 292.11 ст. 292 ПК України суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, не включаються до складу доходу ФОП ОСОБА_2

Враховуючи, що поворотна фінансова допомога у розмірі 36000 грн. 00 коп. була отримана та повернута протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що кошти у зазначеному розмірі правомірно не були включені до складу доходу.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ФОП ОСОБА_2 та скасування податкових повідомлень-рішень Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 26 квітня 2016 року № 121/ та № 120/, рішення від 26 квітня 2016 року № 119/ та податкової вимоги від 11 квітня 2016 року № Ф-11/.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 15 червня 2016 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - відмовити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді І.Л. Желтобрюх

Г.В. Земляна

Ухвала складена у повному обсязі 27 вересня 2016 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Земляна Г.В.

Желтобрюх І.Л.