Справа № 815/5455/15
Суддя: Кривенда О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

13 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаКривенди О.В.,
суддів:Гриціва М.І., Терлецького О.О., -

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України судового рішення в адміністративній справі за її позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), уповноваженої особи Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Гаджиєва Сергія Олександровича про визнання протиправною бездіяльності,

в с т а н о в и л а:

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 30 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовив.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 14 грудня 2015 року скасував постанову суду першої інстанції та прийняв нову - про часткове задоволення позову.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 14 квітня 2016 року постанову апеляційного суду скасував та залишив в силі постанову суду першої інстанції.

Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_4 подала заяву про її перегляд Верховним Судом України з підстав, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

У заяві ОСОБА_4 посилається на неоднакове застосування судами касаційної інстанції у подібних правовідносинах положень частини третьої статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», статті 215, частини першої статті 216, частин першої і другої статті 228, частини першої статті 236 Цивільного кодексу України та невідповідність оскаржуваного судового рішення викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На обґрунтування заяви додано копії рішень Вищого адміністративного суду України від 5 листопада 2015 року, 12 січня, 9 лютого, 19 квітня 2016 року (справи №№ К/800/34354/15, К/800/46158/15, К/800/36215/15, К/800/52277/15 відповідно), постанови Вищого господарського суду України від 17 лютого 2016 року (справа № 922/5071/15), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах та копію постанови Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року № 6-1528цс15 - на підтвердження невідповідності оскаржуваного судового рішення викладеному у цій постанові висновку.

Проте аналіз оскаржуваного судового рішення та рішень Вищого адміністративного суду України, на які посилається заявник, не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Так, в оскаржуваному рішенні касаційний суд, з'ясувавши обставини у справі, які підтверджені дослідженими ним (судом) доказами, виходив з того, що видача/виплата або перерахування «реальних» грошових коштів в дійсності не проводилося, натомість на підставі поданих банку платіжних документів відбулося коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобов'язань, що в свою чергу призвело до штучного створення правових підстав для виникнення у Фонду обов'язку здійснити виплату суми гарантованого відшкодування шляхом отримання позивачем за рахунок держави грошових коштів в межах граничного розміру.

Водночас у рішеннях Вищого адміністративного суду України, наданих для порівняння, касаційний суд зазначив, що грошові кошти відповідно до укладених договорів позивачами були внесені, тоді як відповідачами не доведена наявність правових підстав для невключення позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Крім того, заявниця посилається на постанову Вищого господарського суду України, як на підставу для перегляду, проте цей суд вирішував спір у справі, правовідносини в якій не є подібними тим, що були предметом розгляду у справі, рішення в якій оскаржується. Спір виник між банком в особі уповноваженої особи Фонду та товариством про стягнення коштів.

Не суперечить оскаржуване судове рішення й викладеному у постанові Верховного Суду України висновку, оскільки правовідносини у цих справах також не є подібними.

Зазначене дає підстави для висновку про необґрунтованість поданої заяви.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження у цій справі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Гаджиєва Сергія Олександровича про визнання протиправною бездіяльності за заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 квітня 2016 року.

Суддя-доповідач О.В. Кривенда
Судді: М.І. Гриців
О.О. Терлецький