Справа № 639/2617/16-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 р.Справа № 639/2617/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. .

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.07.2016р. по справі № 639/2617/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора патрульної поліції 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Харкові Кисельова Євгена Борисовича

про визнання протиправними дій, скасування постанови про порушення Правил дорожнього руху,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові Кисельова Євгена Борисовича, в якому просив:

- визнати дії Інспектора патрульної поліції 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові Кисельова Євгена Борисовича з притягненням позивача до адміністративної відповідальності протиправними,

- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 12.03.2016р. серії ПСЗ №070223 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення і провадження у справі закрити.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.07.2016р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч.4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позивача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 12 березня 2016 р. інспектором патрульної поліції 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові Кисельовим Є.Б. прийнято постанову про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 070223, якою позивача - ОСОБА_1 визнано винним в тому, що під час керування автомобілем "Renault", державний номерний знак НОМЕР_1, 12.03.216 р., о 23 год. 40 хв., він здійснив зупинку по вул. Полтавський шлях, 177 м. Харкові, в зоні дії знаку 5.41.1 ("пункт зупинки автобуса"), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. в дохід держави.

Позивач, вважаючи протиправними дії та рішення відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята уповноваженою на те посадовою особою, в межах її компетенції, з дотриманням вимог КУпАП щодо порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, а тому відсутні підстави для її скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Щодо оскарження дій з притягненням позивача до адміністративної відповідальності колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Судом встановлено, що позивачем фактично оскаржуються дії інспектора патрульної поліції 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові Кисельова Є. Б. під час складення постанови в справі про адміністративне правопорушення від 12.03.2016р. серії ПСЗ №070223 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини четвертої статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що дії зі складення постанови у справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих чинним законодавством. Отже, вказані дії суб'єкта владних повноважень не порушують прав позивача.

Щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення колегія суддів зазначає наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту ( частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.п.е) п.15.9 Правил регулювання дорожнього руху зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Знак 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса" позначає початок посадкового майданчика автобуса.

Частиною 1 статті 122 КУпАП визначено, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки тощо, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Судовим розглядом встановлено та не спростовано матеріалами справи, що ОСОБА_1 здійснив зупинку автомобіля на посадковому майданчику автобусів, тобто, в зоні дії знаку 5.41.1. Правил.

За таких обставин, на думку судової колегії, у відповідача були наявні достатні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що правилами дорожнього руху не заборонена зупинка саме на посадковому майданчику та про те, що зупинка не створювала перешкоди руху для інших транспортних заходів, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки знак 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса" позначає початок посадкового майданчика автобуса, а знак 5.41.2 позначає кінець пункту зупинки автобуса.

Отже, між вказаними знаками діють обмеження, передбачені п. 15.9 Правил регулювання дорожнього руху.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність в діях позивача ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Отже, дії відповідача щодо винесення постанови від 12.03.2016р. серії ПСЗ №070223 вчинені в межах їх повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Вимога позивача про закриття провадження у справі безпідставна, з огляду на наступне.

Стаття 162 КАС України визначає повноваження суду при вирішенні справи. Зокрема, дана норма визначає, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії, скасувати чи визнати нечинним рішення, тощо.

Скасування постанови, яка прийнята за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським за малозначимістю, стаття 162 КАС України не передбачає.

Крім того, зазначена норма Закону не наділяє суд повноваженнями приймати рішення про закриття провадження у справі, яка була розглянута та по ній прийнято рішення на підставі іншого Закону, зокрема Кодексу про адміністративні правопорушення, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може мати місце лише в рамках розгляду справи у порядку Кодексу про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, прийняв рішення у справі про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог Кодексу про адміністративні правопорушення, з урахуванням обставин справи та прийняв рішення в межах санкції ч.1 ст.122 КАС України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обгрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.07.2016р. по справі № 639/2617/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Присяжнюк О.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 26.09.2016 р.