Справа № 465/1687/16-а
Суддя: Лозинський Б. М.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

08.09.2016 Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Лозинського Б.М.

секретаря судових засідань- Попик А.Б.

за участю: позивача- Гвоздецького М.С.

представника позивача- Маріловцевої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП НП України, інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП ДПП у м. Львові лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП НП України, інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП ДПП у м. Львові лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування якої посилається на те, що постановою серії ПС2 № 856245 від 13 березня 2016 р., винесеною інспектором роти № 5 батальйону № 4 УПП ДПП у м. Львові лейтенантом поліції ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного проступку. З постанови вбачається, що ОСОБА_1, як власник транспортного засобу RENAULT MASTER номерний знак НОМЕР_1 у м. Львові, вул. Наукова, 2а не вжив заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до транспортного засобу, залишивши його відкритим, чим порушив п. 15.12 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, внаслідок чого на нього було накладено адміністративне стягнення у розмірі 255,00 грн.

Вважає дану постанову незаконною та такою, що прийнята з порушенням вимог чинного закону, оскільки він даного адміністративного правопорушення не вчиняв, правил дорожнього руху не порушував, із складеним протоколом про адміністративне правопорушення відповідачем інспектором роти № 5 батальйону № 4 УПП ДПП у м. Львові лейтенантом поліції ОСОБА_2 не погодився. Просив визнати дії субєкта владних повноважень - інспектора роти 5 батальйону 4 УПП ДПП у м. Львові лейтенанта поліції ОСОБА_2 з притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, визнати постанову інспектора роти 5 батальйону 4 УПП ДПП у м. Львові лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії ПС2 № 856245 від 13.03.2016 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за частини 1 статті 122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. незаконною та скасувати її, а провадження по справі закрити на підставі п. 3 ст. 293 КУпАП України, визнати дії інспектора роти 5 батальйону 4 УПП ДПП у м. Львові лейтенанта поліції ОСОБА_2 по тимчасовому затриманню транспортного засобу RENAULT MASTER номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 і відстороненню водія ОСОБА_4 від керування цим транспортним засобом протиправними.

17.08.2016 до суду було подано заяву про зміну і доповнення адміністративної позовної заяви в частині залучення до участі у справі у якості співвідповідача субєкта владних повноважень - Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП НП України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, у наданих суду поясненнях посилалися на обставини аналогічно викладеним в позові. Просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі - інспектор роти № 5 батальйону № 4 УПП ДПП у м. Львові лейтенант поліції ОСОБА_2 та представник відповідача - Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП НП України 08.09.2016, в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки в засідання останніми відповідно суду не надано, а тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача і свідків у попередньому судовому засіданні, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом належними доказами по справі встановлено, що 13.03.2016 відносно ОСОБА_1 інспектором роти № 5 батальйону № 4 УПП ДПП у м. Львові лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ПС2 № 856245 про притягнення його до адміністративної відповідальності, за частиною 1 статті 122 КпАП України за порушення п. 15.12. Правил дорожнього руху України та відповідно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

За обставинами оскаржуваної постанови /арк. справи 8/ випливає, що власник транспортного засобу RENAULT MASTER номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 у м. Львові, вул. Наукова, 2(а) не вжив заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до транспортного засобу, залишивши його відкритим, чим порушив п.15.12. Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 255,00 грн.

Судом належними доказами встановлено, що власницею транспортного засобу RENAULT MASTER державний номерний знак НОМЕР_1 є дружина позивача ОСОБА_3 А транспортним засобом керував ОСОБА_4 на підставі тимчасового талону.

Як випливає з пояснень позивача ОСОБА_1 13.03.2016 приблизно о 23 год. 00 хв., він повертався з м. Чернівці з вантажем, перебуваючи в якості пасажира у транспортному засобі RENAULT MASTER номерний знак НОМЕР_1, що належить його дружині ОСОБА_3, яким керував ОСОБА_4 і був зупинений патрульними поліцейськими у м. Львові по вул. Наукова, 2(а) біля ювелірної фабрики у звязку із тим, що номерні знаки транспортного засобу були забруднені. У транспортному засобі знаходилися також пасажири ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 На вимогу патрульних поліцейських ОСОБА_1 і ОСОБА_4 вийшли з транспортного засобу і предявили відповідні документи з рук. Однак патрульні поліцейські почали вимагати передачі документів їм у руки та повідомили, що забирають транспортний засіб на штрафний майданчик. ОСОБА_8, запропонував взяти машину під охорону, на що інспектор роти № 5 батальйону № 4 УПП ДПП у м. Львові лейтенант поліції ОСОБА_2 спершу погодився і ОСОБА_5 написав розписку про прийняття транспортного засобу під охорону. Однак поліцейські ОСОБА_5 до машини не допустили, взяли машину під свою охорону, сказавши пасажирам вийти з транспортного засобу, після чого викликали ще три патрульні машини. ОСОБА_1 звинуватили у дрібному хуліганстві і надягнули йому на руки кайданки. Ключі від машини були в замку запалення автомашини, закрити автомобіль не дали. На слова ОСОБА_1, що у автомашині знаходиться гроші і цінні речі патрульні поліцейські не реагували. Транспортний засіб залишили під охороною іншого патруля. ОСОБА_1 доставили до Франківського ВП м. Львова ГУ НП України у Львівській області, де була складена постанова, що оскаржується.

Допитаний у судовому засіданні 29.06.2016 в якості свідка ОСОБА_4 надав суду показання, в яких ствердив, що він 13.03.2016 близько 23 год. 00 хв. дійсно перебував за кермом транспортного засобу RENAULT MASTER номерний знак НОМЕР_1, що належить дружині позивача ОСОБА_3, а сам ОСОБА_1 знаходився у цьому транспортному засобі в якості пасажира. Транспортний засіб був зупинений патрульними поліцейськими за забруднені номерні знаки. Патрульним поліцейським були предявлені реєстраційні документи на автомобіль, при чому виникла конфліктна ситуація, ОСОБА_1 було звинувачено у дрібному хуліганстві, на нього одягли кайданки, ОСОБА_5 не допустили до керування транспортним засобом, усім було наказано вийти з автомашини і було здійснено тимчасове затримання транспортного засобу, яке залишили під охороною патруля, при чому машина залишилася не зачиненою із увімкнутими фарами, відкритими дверцятами, спущеним вікном, ключем в замку запалювання.

Допитаний у судовому засіданні 29.06.2016 в якості свідка інспектор патрульної поліції ОСОБА_9 надав суду показання, у яких ствердив, що 13.03.2016 виконував свої службові обовязки з охорони громадського порядку у складі патруля і близько 23:00 год. здійснив зупинку транспортного засобу RENAULT MASTER номерний знак НОМЕР_1, оскільки номерних знаків не було видно. Водій автомашини, яким виявився ОСОБА_4 сказав, що документів у нього не має, і що його попросили сісти за кермо знайомі, які були напідпитку. Пасажир ОСОБА_1, вийшов з іншого боку автомобіля і заявив, що його дружина власниця автомашини і предявив до огляду технічний паспорт. ОСОБА_4 був відсторонений від керування транспортним засобом. ОСОБА_5 дійсно писав зобовязання про взяття транспортного засобу від свою охорону і допущення до керування транспортним засобом. ОСОБА_1 було неодноразово надано можливість закрити автомобіль, однак він цього не зробив і не дозволяв іншим підходити до автомашини.

Допитана у судовому засіданні 29.06.2016 в якості свідка інспектор патрульної поліції ОСОБА_10 ствердила суду, що була присутня при складанні 13.03.2016 відповідної постанови, водієм транспортного засобу був ОСОБА_4, а ОСОБА_1 пасажиром. Він надав реєстраційний документ на транспортний засіб. Автомобіль був зареєстрований на ОСОБА_3, хоча ОСОБА_3 стверджував, що він власник транспортного засобу. ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, за що на нього одягнули кайданки. ОСОБА_1 міг зачинити автомобіль, але не бажав цього робити. Патруль не чинив йому в цьому жодних перешкод.

Допитаний у судовому засіданні 29.06.2016 в якості свідка командир 2 роти ОСОБА_11 надав суду показання, що 13.03.2016 він в складі патруля слідував по вул. Науковій у м. Львові. Побачив інший патруль, який зупинив транспортний засіб. Особисто він не бачив, хто був за кермом цього транспортного засобу, а хто пасажиром. І він особисто не перевіряв водійське посвідчення та технічний паспорт на автомобіль. Однак бачив, що ОСОБА_1 здійснив дрібне хуліганство, ігнорував вимоги патруля, казав, що він є власником і нікого не допускав до автомобіля. Він мав можливість закрити автомобіль, але не зробив цього, перешкод йому в цьому не робилося.

Допитана у судовому засіданні 29.06.2016 в якості свідка інспектор патрульної поліції ОСОБА_12 надала суду показання про те, що вона у складі патруля 13.03.2016 о 24:00 год. підїхала до зупиненого по вул. Науковій у м. Львові автомобіля, де їй з напарником повідомили, що буде винесено постанову, що ОСОБА_1 хуліганить і не виконує вимоги поліцейських. Вона особисто не бачила, хто був водієм, а хто пасажиром зупиненого автомобіля, і не перевіряла документів, однак бачила, що у ОСОБА_1 була можливість закрити автомобіль, однак він ігнорував вимоги поліцейських закрити його.

Допитаний у судовому засіданні 29.06.2016 в якості свідка інспектор патрульної поліції ОСОБА_13 надав суду показання про те, що 13.03.2016 він заступив на службу по охороні громадського порядку. По вул. Науковій вони підїхали до іншого екіпажу, який зупинив автомобіль, номерні знаки якого не були читабельні. ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство. Його просили зачинити автомобіль, однак він ігнорував цю вимогу. Перешкод йому не чинили. Звільнили йому руки, знявши кайданки, але він машини не закрив, при цьому ключі знаходилися в замку запалення машини.

Відповідно до частини 1 статті 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Законом України «Про дорожній рух» передбачено обов'язок водіїв мати при собі та на вимогу працівників міліції пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тимчасового затримання транспортного засобу здійснюється відповідно до статті 265-2 КУпАП, а відсторонення особи від керування транспортним засобом - відповідно до статті 266 КУпАП. При відстороненні особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Поліцейський тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування, або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля евакуатора, лише тоді, коли водієм вчинено визначені КУпАП правопорушення.

Стаття 265-2 КУпАП повязує тимчасове затримання транспортного засобу з низкою правопорушень, у вчиненні яких є підстави вважати водія винним. ОСОБА_14 правопорушення передбачені статтями ст. 121, 121-1, 126, 130, 132-1, 206-1 Кодексу. ОСОБА_14 перелік правопорушень не включає таких, що повязані з правилами зупинки чи стоянки транспортних засобів. Тобто, порушення водієм лише правил зупинки чи стоянки транспортного засобу, коли при цьому ним не вчинено іншого правопорушення, передбаченого вказаною вище нормою Кодексу, не може тягнути за собою затримання транспортного засобу.

У разі тимчасового затримання транспортного засобу поліцейський зобовязаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації (ч. 2 ст. 265-2 КпАП України).

Згідно з Порядком тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008р. № 1102, у разі можливості усунення адміністративного правопорушення на місці його виявлення, доставляння автомобіля на спеціальний майданчик чи стоянку не здійснюється.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України), відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Тому при прийнятті рішення про тимчасове затримання транспортного засобу поліцейський повинен виходити з того, що здійснення владних управлінських функцій передбачає не лише формальне, буквальне дотримання вимог законодавства, а і врахування принципу верховенства права, зокрема, принципу пропорційності, як його складової.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, втручання з боку посадових осіб держави у реалізацію конституційних прав власника має бути пропорційним ступеню суспільної загрози від вчиненого правопорушення.

Крім того, за змістом п. 15.12 ПДР до адміністративної відповідальності має притягатися водій транспортного засобу, а не власник, як вказано у оскаржуваній постанові.

Отже, судом встановлено, що під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й обєктивне зясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

При винесені постанови не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязані зясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у чого вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 268 КУпАП вказує, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі, що було порушено при винесенні вказаної постанови.

Субєкт владних повноважень - інспектор роти № 5 батальйону № 4 УПП ДПП у м. Львові лейтенант поліції ОСОБА_2 склав постанову, не беручи до уваги ні пояснення ОСОБА_1, ні пояснення свідків, присутніх на місці складання постанови.

При винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було порушено норми закону, що встановлюють порядок зясування обставин події та кваліфікації її як адміністративного проступку.

Суд вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням статей 64, 68 Конституції України та статті 280 КпАП України, та підлягає скасуванню у звязку з відсутністю події проступку, за який наступає адміністративна відповідальність, а також вини ОСОБА_1 у цьому, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття провадження в адміністративній справі.

Крім цього, згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висовку, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження вчинення ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

Відповідачами, відповідно, не надано доказів на спростування викладених позивачем доводів за обставинами, наведеними в позовній заяві. Суд також критично оцінює покази свідків ОСОБА_15, ОСОБА_10, ОСОБА_16, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які є працівниками Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП НП України.

А, отже, у відповідності до статті 256 КУпАП вищенаведений протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що при винесені постанови інспектором роти № 5 батальйону № 4 УПП ДПП у м. Львові лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було грубо порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, в чому вбачається неправомірність дій останнього, як субєкта владних повноважень.

Таким чином, суд, оцінивши надані сторонами по справі докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

Суд також звільняє ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання адміністративного позову, виходячи при цьому з наступних підстав. Відповідно до Постанови Пленуму ВАСУ «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» від 23.01.2015 № 2 постановлено довести Довідку про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами Закону України «Про судовий збір» до відома місцевих загальних судів, у який йдеться зокрема про те, що питання справляння судового збору, крім Закону про судовий збір, регулюється іншим законодавством. Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Статтею 87 КАС України визначено, що до судових витрат належать судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року, такі особи не віднесені до кола субєктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до обєктів, за подання яких судовий збір не справляється.

Водночас такий припис частини 4 статті 288 КУпАП не вступає в колізію з положеннями статті 5 Закону № 3674-VI, якою визначено пільги щодо сплати судового збору, оскільки коло вимог і осіб, які мають такі пільги за цим Законом, не є вичерпним. ОСОБА_14 не містить застережень про те, що закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечать йому, а лише доручає Кабінету Міністрів України протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати на розгляд Верховної ОСОБА_13 України законопроект щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України з прийняттям цього Закону (п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону № 3674-VI).

Крім того, у цьому випадку необхідно виходити з того, що норми частини четвертої статті 288 КУпАП є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону про судовий збір.

Отже, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом про судовий збір.

Керуючись статтями 41, 64, 68 Конституції України, які є нормами прямої дії, п. 15.12 розділу 15 «Зупинка і стоянка» Постанови КМУ Про Правила дорожнього руху № 1306 від 10.10.2001 р., п. 4 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008р. № 1102, постановою Пленуму ВАСУ «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» від 23.01.2015 № 2, ст.ст. 7, 9, 245, 251, 265-2, 266, 267, 287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 11, 71, 86, 99, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати дії субєкта владних повноважень - інспектора роти 5 батальйону 4 УПП ДПП у м.Львові лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови серії ПС2 № 856245 від 13.03.2016 р. по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255-00 гривень за порушення частини 1 статті 122 КУпАП протиправними.

Визнати постанову серії ПС2 № 856245 від 13.03.2016 про адміністративне правопорушення незаконною та скасувати її, а провадження по справі закрити на підставі пункту 3 статті 293 КУпАП.

Визнати дії інспектора роти 5 батальйону 4 УПП ДПП у м. Львові лейтенанта поліції ОСОБА_2 по тимчасовому затриманню транспортного засобу RENAULT MASTER номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 і відстороненню водія ОСОБА_4 від керування цим транспортним засобом протиправними.

На підставі статті 288 КУпАП України звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова в 10-денний строк з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні постанови, в той же строк з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова виготовлена в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова Б.М. Лозинський