Справа № 826/27072/15
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Губської О.А.,

Петрика І.Й.,

за участю секретаря Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу приватного підприємства "Норк" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Норк" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про сплату податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Норк" (далі по тексту - позивач, ПП "Норк") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Голосіївському районі), в якому просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування повного задоволення скарг позивача на оскаржені податкові повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року за № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток та № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість;

2) визнати протиправною та скасувати податкову вимогу відповідача від 16 грудня 2014 року №1701-23, що станом на 15 грудня 2014 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на прибуток становить 89941,94 грн., у тому числі 60 909,40 грн. основний платіж; 7 063,00 грн. штрафні санкції та 21 969,54 грн. Пеня;

3) зобов'язати відповідача здійснити коригування даних в картці особового рахунку ІС «Податковий Блок» за позивачем шляхом виключення з нього відомостей про наявність податкового боргу в розмірі 217 159,47 грн. у тому числі: податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 86 122,79 грн. виник у зв'язку нарахуванням пені (підпункт 129.1.2 статті 129 Податкового кодексу України) в розмірі 13952,39 грн. за податковим повідомленням - рішенням від 31 березня 2014 року №, 60 909 грн. за поновленням податковим повідомленням - рішенням від 31 березня 2014 року №, 7063,00 грн. за поновленням податковим повідомленням - рішенням від 31 березня 2014 року №, 4198,00 грн. нараховано за декларацією з податку на прибуток підприємства (річна) від 26 лютого 2015 року №; податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 131 036,68 грн. виник за податковим повідомленням - рішенням від 31 березня 2014 року №, та податковими деклараціями від 18 грудня 2014 року №, від 17 січня 2015 року №, від 17 лютого 2015 року №, від 19 березня 2015 року №9.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 червня 2016 року у задоволенні адміністративного суду відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, зокрема ст. 56 Податкового Кодексу України та ст. 71 КАС України.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги позивача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до податкової вимоги ДПІ у Голосіївському районі від 16 грудня 2014 року №1701-23 повідомлено ПП "Норк", що станом на 15 грудня 2014 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на прибуток приватних підприємств становить 89 941,94 грн., в тому числі за основним платежем - 60 909,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 7 063,00 грн., пеня - 21 969,54 грн. та попереджено, що, починаючи з 15 листопада 2014 року, на будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховуються пеня та штрафи, визначені Податковим кодексом України; органом доходів і зборів буде здійснено опис майна у податку заставу.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо неврахування повного задоволення скарг позивача на оскаржені податкові повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року за № та №, що призвело до прийняття податкової вимоги від 16 грудня 2014 року №1701-23, з огляду на відсутність податкового боргу у ПП "Норк" на підставі статті 56 Податкового кодексу України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій та оскаржуваних рішень у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з формулювання позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов приватного підприємства "Норк" не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання правомірності неврахування контролюючим органом повного задоволення скарг позивача на оскаржувані податкові повідомлення-рішення, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі від 31 березня 2014 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.11 статті 201 Податкового кодексу України ПП "Норк" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 123 651,75 грн., в тому числі за основним платежем - 99 854,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 23 797,75 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі від 31 березня 2014 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України ПП "Норк" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 119 203,00 грн., в тому числі за основним платежем - 112 140,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 7 063,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 13 березня 2014 року №90/1/22-01/24720897.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями контролюючого органу позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у місті Києві.

За результатом адміністративного оскарження, рішенням Головного управління Міндоходів у місті Києві від 23 травня 2014 року про результати розгляду первинної скарги, податкові повідомлення - рішення від 31 березня 2014 року № та № - залишено без змін, скарги позивача - без задоволення.

Позивач, посилаючись на неотримання зазначеного рішення Головного управління Міндоходів у місті Києві від 23 травня 2014 року про результати розгляду первинної скарги та на вимоги визначені пунктом 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, 09 квітня 2015 року звернувся до ДПІ у Голосіївському районі із заявою №5 про застосування податкового компромісу по податковому зобов'язанню з податку на прибуток та податку на додану вартість на загальну суму 211 994,00 грн., по проведених взаємовідносинах із ПП "Стройторг-Т" за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року.

ДПІ у Голосіївському районі 20 квітня 2015 року прийнято рішення №7047/10/26-50-22-03 про непогодження застосування податкового компромісу, з огляду на не оскарження спірних податкових повідомлень - рішень від 31 березня 2014 року № та № в адміністративному чи судовому порядку.

Крім того, контролюючим органом зазначено, що станом на 09 квітня 2015 року відповідно до АІС "Податковий Блок" за позивачем шляхом виключення з нього відомостей про наявність податкового боргу в розмірі 217 159,47 грн. у тому числі: податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 86 122,79 грн. виник у зв'язку нарахуванням пені (підпункт 129.1.2 статті 129 Податкового кодексу України) в розмірі 13952,39 грн. за податковим повідомленням - рішенням від 31 березня 2014 року №, 60 909 грн. за поновленням податковим повідомленням - рішенням від 31 березня 2014 року №, 7063,00 грн. за поновленням податковим повідомленням - рішенням від 31 березня 2014 року №, 4 198,00 грн. нараховано за декларацією з податку на прибуток підприємства (річна) від 26 лютого 2015 року №; податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 131 036,68 грн. виник за податковим повідомленням - рішенням від 31 березня 2014 року №, та податковими деклараціями від 18 грудня 2014 року №, від 17 січня 2015 року №, від 17 лютого 2015 року №, від 19 березня 2015 року №9.

Враховуючи викладене, необґрунтованими є позовні вимоги позивача про визнання протиправними дії відповідача щодо неврахування повного задоволення скарг позивача на оскаржені податкові повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року за № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток та № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, з огляду на своєчасний розгляд первинних скарг Головним управлінням Міндоходів у місті Києві від 23 травня 2014 року, за наслідками яких, прийнято рішення про залишення податкових повідомлень - рішень від 31 березня 2014 року № та № - без змін, скарги позивача - без задоволення, а процесуальні дії, що вчинялися відповідачем під час прийняття зазначеного рішення, позивачем в даній справі, не оскаржуються.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги ДПІ у Голосіївському районі від 16 грудня 2014 року №1701-23 суд першої інстанції, проаналізувавши положення підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.1 статті 59, пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, дійшов правильного висновку, що наведені норми Податкового кодексу України вказують, що у разі прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо скасування рішення контролюючого органу, яким визначено суму грошового зобов'язання, вказане грошове зобов'язання вважається узгодженим з дня набрання відповідним судовим рішенням законної сили та підлягає сплаті платником податків протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження; у разі ж несплати узгодженої суми грошового зобов'язання в установлений строк, така сума вважається податковим боргом, що є підставою для надсилання (вручення) податкової вимоги.

Отже, податкова вимога може бути сформована та надіслана (вручена) платнику податків виключно за наявності податкового боргу.

Враховуючи, що податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року №, яке стало підставою для винесення оскаржуваної вимоги, в адміністративному чи судовому порядку не оскаржене та не скасоване, є чинним на момент розгляду даної справи та було чинним на час винесення податкової вимоги, суд апеляційної інстанції вважає, що при винесення податкової вимоги від 16 грудня 2014 року №1701-23 контролюючий орган діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України.

Крім того, враховуючи, що зазначені податкові повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року № та № в адміністративному чи судовому порядку не оскаржені та не скасовані, є чинним на момент розгляду даної справи, підстави для зобов'язання відповідача здійснити коригування даних в картці особового рахунку АІС "Податковий Блок" відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для задоволення позову відсутні.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачами в даному випадку виконано.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Норк"- залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.09.2016.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: О.А. Губська

І.Й. Петрик

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Петрик І.Й.

Губська О.А.