Справа № 463/3634/16-а
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року м. Львів 463/3634/16-а

2-а/463/206/16 Личаківський районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Граніч З.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Соколовської О.І.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_4 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа: КП «Адміністративно-технічне управління» про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача, третьої особи про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 28.07.2016 року №150 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КпАП України.

Адміністративний позов мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною порушує його права, прийнята з порушенням норм процесуального права, зокрема справа про адміністративне правопорушення розглянута без нього та належного повідомлення про розгляд такої, на підставі проколу про вчинення адміністративного правопорушення складеного без його участі, внаслідок чого порушено його право на дачу пояснень та доказів.

Крім цього, на переконання позивача його було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.152 КпАП України, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого цією правовою нормою. Зокрема зазначив, що відповідно до ст.152 КпАП України об'єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою територій населених пунктів. Вказав, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за встановлення літнього майданчика без відповідних на це документів. Однак вважає, що наведені обставини не відповідають дійсності, оскільки ТзОВ фірма «Фантазія» 05.03.2016 року було направлено в Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради заяву про надання дозволу на встановлення літнього майданчика, а відтак, з врахуванням того, що органом місцевого самоврядування жодної відповіді на його заяву надано не було, на підставі положень Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» за принципом мовчазної згоди він на законних підставах такий майданчик встановив. Відтак переконаний, що на момент притягнення його до адміністративної відповідальності літній майданчик функціонував на законних підставах, і жодних державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою територій населених пунктів ним порушено не було. На підставі наведеного просить адміністративний позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з аналогічних підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов заперечила, вважає, що оскаржувана постанова є законною. Зазначила, що право позивача на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення ними не порушено, оскільки про розгляд справи про адміністративне правопорушення позивач повідомлявся у встановленому порядку, йому надсилався виклик на засідання адміністративної комісії через поштове відділення, однак з невідомих причин відмітка про вручення чи не вручення по даний час в адміністрацію не повернулася. В той же час сама постанова була вручена позивачу через поштове відділення одразу наступного дня. Крім цього вважає посилання позивача на незаконність самої постанови через наявність мовчазної згоди на встановлення літнього майданчику безпідставними, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення ними було встановлено, що дійсно позивач звертався із заявою про продовження дозволу на встановлення літнього майданчика, однак в задоволенні такої позивачу було відмовлено, жодних дозвільних документів не видавалося, а відтак на момент розгляду справи літній майданчик був облаштований незаконно. У зв'язку із наведеним просить в адміністративному позові відмовити.

Третя особа КП «Адміністративно-технічне управління» в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому порядку, причин неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов у її відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам у їх сукупності, суд вважає, що слід постановити судове рішення про таке.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення від 28.07.2016 року №150 (а.с.4) адміністративною комісією Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради було визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КпАП України, зокрема у тому, що він не демонтував самовільно влаштований літній майданчик на АДРЕСА_1 що є порушенням п.20.1.24 Правил благоустрою м. Львова. За результатами розгляду на ОСОБА_4 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 152 КпАП України визначено, що адміністративне відповідальність за адміністративні правопорушення в галузі житлових прав громадян, житлово-комунального господарства та благоустрою наступає за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Крім цього, відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідачем було встановлено факт наявності адміністративного правопорушення та винність позивача у його вчинені виходячи із дослідження протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 15.06.2016 року №6-056б (а.с.6-7), акту про неявку для участі в спільному обстеженні від 15.06.2016 року та фотографії об'єкту (а.с.15).

У відповідності до положень ст. 256 КпАП України передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З наведених правових норм убачається, що присутність особи, щодо якої складається протокол про вчинення адміністративного правопорушення є обов'язковим під час його складання, за виключенням випадку відмови особи від підписання протоколу та дачі пояснень з приводу вчиненого адміністративного правопорушення.

Однак, як встановлено в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення складений у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в протоколі наявна відмітка про те, що ОСОБА_4 для участі у складанні протоколу не прибув. При цьому до протоколу не долучено жодних доказів того, що ОСОБА_4 запрошувався представниками КП «Адміністративно-технічне управління» для складання такого протоколу.

В той же час, як вбачається із долученого запрошення від 06.06.2016 року (а.с.32) на 15.06.2016 року третьою особою лише викликався представник ТзОВ фірми «Фантазія» для здійснення спільного обстеження, однак відомості про необхідність особистої явки ОСОБА_4, як директора товариства, для участі у складанні протоколу у цьому запрошені відсутні.

У зв'язку із наведеним суд вважає, що зазначений доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення здобутий незаконно з порушенням норм процесуального законодавства України, а відтак безпідставно взятий до уваги адміністративною комісією Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради при розгляді справи про вчинення адміністративного правопорушення.

Також суд враховує, що розгляд самої справи про адміністративне правопорушення відбувся з порушенням вимог ст.277-2 КпАП України, оскільки виклик особі, що притягується до адміністративної відповідальності вручений не був, і про це відповідачем підтверджуючих документів не представлено. А відтак суд приходить до переконання, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з порушенням права позивача на участь у процесі прийняття рішення, внаслідок чого він був позбавлений процесуальної можливості подавати свої пояснення, докази, заявляти відповідні клопотання.

Крім цього, як вбачається із самої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, підставою для прийняття такого рішення став встановлений адміністративною комісією факт порушення позивачем, як директором ТзОВ ВКФ «Фантазія» п.20.1.24 Правил благоустрою м. Львова, а саме того, що літній майданчик на АДРЕСА_1 дозвіл на встановлення якого закінчився, позивачем не був демонтований.

Дійсно як вбачається із паспорта відкритого літнього майданчика №302 (а.с.10), Управлінням архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради надавався дозвіл ТзОВ виробничо-комерційна фірма «Фантазія» на встановлення відкритого літнього майданчика, площею 24,0 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1, протягом періоду з 01.04.2013 року по 31.10.2013 року, з 01.04.2014 року по 31.10.2014 року, з 01.04.2015 року по 31.10.2015 року.

Таким чином дійсно станом на 2016 рік дія дозволу закінчилася.

Однак, як встановлено судом, 05.03.2016 року ТзОВ ВКФ «Фантазія» зверталося із заявою в Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради, зареєстрованою за №2-4702-2401 (а.с.16) про продовження терміну дії паспорта №302 від 12.08.2013 року відкритого літнього майданчика. До вказаної заяви заявником долучено копія паспорта, архітектурно-художні вимоги, копію договору окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди.

Відповідно до п. 2.15. «Порядку отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м.Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності», затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 2452 від 05.03.2009 року загальний термін підготовки дозволу на розміщення літнього майданчика не повинен перевищувати одного місяця з дня подання заяви суб'єктом підприємницької діяльності (за винятком терміну, необхідного для виготовлення проекту, який визначається у договорі між суб'єктом підприємницької діяльності та виконавцем).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності; принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Одночасно ч 6. ст. 4-1 Закону встановлює, що у разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття є підтвердженням подачі заяви та документів адміністратору або дозвільному органу. Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Однак, як встановлено судом у визначений законом строк управлінням архітектури жодного рішення на підставі заяви ТзОВ ВКФ «Фантазія» не було прийнято та таке заявнику не направлено, у зв'язку із чим суд переконаний, що цим підприємством на законних підставах використовувався літній майданчик і обов'язку його демонтувати станом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення не виникало.

При цьому суд не враховує посилання відповідача на ті обставини, що листом від 12.05.2016 року №2401-1559 (а.с.16) ТзОВ ВКФ «Фантазія» було відмовлено у продовженні дії паспорта на встановлення літнього майданчика, оскільки таке рішення прийнято поза межами зазначеного вище строку, у зв'язку із чим на момент його прийняття у заявника виникло право на користування літнім майданчиком.

На ці обставини адміністративною комісією при розгляді справи про адміністративне правопорушення уваги не було звернуто, у зв'язку із чим прийнято незаконне та необґрунтоване рішення про накладення адміністративного стягнення на позивача.

З врахуванням вищенаведеного, оскаржувана постанова є протиправною і підлягає скасуванню, у зв'язку із чим адміністративний позов слід задоволити.

Крім цього, оскільки позивач в силу ст.288 КпАП України звільнений від сплати судового збору і такий при подачі адміністративного позову не сплачував, а тому у відповідності до вимог ст. 94 КАС України задовольняючи позовні вимоги суд не вбачає підстав для покладення на відповідача судових витрати у справі.

Керуючись ст.ст. 2,9,94,160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 28.07.2016 року №150 про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. (вісімсот п'ятдесят гривень 00 копійок) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КпАП України.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга в порядку і в строки передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.09.2016 року.

Суддя: Гирич С. В.