Справа № 2а-5498/11/1370
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2011 р. № 2а-5498/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Шинкар Т.І.,

за участю секретаря Васильків О.С.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Океан до Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі Львівської області про скасування податкового повідомлення-рішення від 15.04.2011р. №, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Океан (далі-Товариство) звернулося з позовом у Львівський окружний адміністративний суд до Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі Львівської області (далі-ДПІ) та просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.04.2011р. №. Позов обґрунтовує тим, що висновки контролюючого органу, викладені в акті документальної планової виїзної перевірки про безтоварність та нікчемність фінансового-господарських операцій щодо неможливості здійснення таких з підстав відсутності трудових ресурсів, відсутності основних засобів у ПП«Галич-Тур», ТзОВ «Екопласт-Львів», ТзОВ «ОСОБА_5 і Ко», є безпідставні та ґрунтуються на припущеннях, спростовується первинними документами щодо факту придбання товару та послуг та документами по факту реалізації придбаного товару в торговій мережі Товариства, в наслідок чого отримано прибуток. Окрім того зазначено, що Товариство не несе відповідальності щодо несплати сум податків до бюджету його контрагентами ТзОВ «КФ Арміда»та ТзОВ «ОСОБА_6 вин». За такі дії настає відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих господарюючих субєктів.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові та усних поясненнях, просили позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених у заперечення та зазначили, що взаємовідносини Товариства з його контрагентами ПП«Галич-Тур», ТзОВ «Екопласт-Львів», ТзОВ «ОСОБА_5 і Ко»мають ознаки нікчемності, оскільки під час перевірок вищезазначених підприємств встановлено, що такі не володіють майном, матеріальними ресурсами, які необхідні для здійснення операцій купівлі-продажу, відсутні трудові ресурси, основні фонди, складські приміщення, транспортні засоби, а відтак відсутня і фінансово-господарська діяльність. Дані операції були спрямовані на отримання податкової вигоди з метою штучного формування податкового кредиту. Щодо контрагентів ТзОВ «КФ Арміда»та ТзОВ «ОСОБА_6 вин» зазначили, що перевіркою встановлено розбіжність між сумами податку на додану вартість (далі-ПДВ), оскільки контрагентами не декларувались суми ПДВ по операціях з Товариством. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 01 грудня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю Океан зареєстровано Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради 18.01.01р. за №1408, розпорядження №15-р зі змінами за №354-р. від 22.10.01р. та зі змінами за №170-р від 20.06.02р. Свідоцтво про державну реєстрацію від 18.01.2001р. №000546. Взято на податковий облік в ДПІ у Дрогобицькому районі. В період що перевірявся було платником ПДВ.

Судом встановлено, що ДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009р. по 31.12.2010р. за результатами якої ДПІ прийшла до висновку про порушення Товариством п.п.7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України ?Про податок на додану вартість? від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №168) в результаті чого занижено ПДВ в сумі 160 330,00грн., в тому числі за січень 2009 року 31 684,00грн., березень 2009 року 1 145,00грн., липень 2009 року 1 055,00грн., жовтень 2009 року 10 316,00грн., листопад 2009 року 41 456,00грн., грудень 2009 року 14 120,00грн., червень 2010 року 29 551,00грн., липень 2010 року 31 003,00грн. та відповідно до п. 1, п.2 ст. 215, ст. 203 , ст.216, ст 228 Цивільного кодексу України, вчинено господарські зобовязання на підставі нікчемного правочину сторонами якого є Товариство та ПП «Галич-Тур», ТзОВ «Екопласт-Львів», ТзОВ «ОСОБА_5 і Ко»з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, що викладено в ОСОБА_6 перевірки від 04.04.2011р. №254/23-1/31264068.

На підставі ОСОБА_6 перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.04.2011р. за №, яким Товариству визначено податкове зобовязання з ПДВ за основним платежем на суму 160 330,00грн. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 40 083,00грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням рішенням Товариство звернулося до суду за захистом своїх прав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

В акті перевірки зазначено, що на виконання умов усної угоди, укладеної між Товариством в особі директора ОСОБА_7 та ПП «Галич-Тур»в особі директора ОСОБА_5 на поставу продуктів харчування, ПП «Галич-Тур»виписано видаткові та податкові накладні у період жовтня грудня 2009 року, згідно номенклатури «овочі, фрукти, продукти харчування»на загальну суму ПДВ в розмірі 65 892,00грн. В бухгалтерському обліку дані операції відображено проводкою Дт2820 Дт64102 Кт631, транспортування даного товару здійснювалось ПП «Галич-Тур», товар проданий кінцевому споживачу. Товариством віднесено суми ПДВ по накладних, отриманих від ПП «Галич-Тур»до складу податкового кредиту з ПДВ податкової декларації та додатку 5 за жовтень 2009 року 10 316,00грн., за листопад 2009 року 41 456,00грн., за грудень 2009 року 14 120,00грн. Розрахунки здійснювались шляхом оплати грошовими коштами згідно платіжних доручень за листопад 2009 року лютий 2010 року. Станом на 31.12.10р. кредиторська заборгованість по розрахунках з ПП «Галич-Тур» відсутня.

Як вбачається з акта перевірки від 04.04.2011р. №254/23-1/31264068, актом перевірки ДПІ у Сихівському районі м.Львова від 02.11.2010р. №2718/23-209/33981989 Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ПП Галич Тур встановлено, що у останнього відсутні основні фонди та виробничі потужності, трудові ресурси, транспортні засоби, що вказує про неможливість фактичного здійснення господарської діяльності. Враховуючи вищевикладене а також ту обставину, що протягом жовтня грудня 2009 року у Товариства та ПП Галич Тур мала місце угода на поставку продуктів харчування, а відтак видаткові накладні отримані Товариством від ПП «Галич-Тур», складені на підставі договору, який згідно ст. 228 ЦК України щодо укладення правочину, суперечить моральним засадам суспільства, а також порушує публічний прядок, спрямований на заволодіння майном держави, дохідної частини бюджету, а отже є нікчемним.

В акті перевірки також зазначено, що на виконання умов угоди від 28.05.10р. №18, укладеної між ТзОВ «Океан»в особі директора ОСОБА_7 та ТзОВ «Екопласт-Львів» в особі директора ОСОБА_6 на поставку продуктів харчування, ТзОВ «Екопласт-Львів»виписано видаткові та податкові накладні у період червня-липня 2010 року, згідно номенклатури «овочі, фрукти, продукти харчування»на загальну суму ПДВ в розмірі 32 236,00грн. В бухгалтерському обліку дані операції відображено проводкою Дт 2820 Дт 64102 Кт631, транспортування даного товару здійснювалось ТзОВ «Екопласт-Львів», товар проданий кінцевому споживачу. Розрахунки здійснювались шляхом оплати грошовими коштами згідно платіжних доручень за серпень - вересень 2010 року. Станом на 31.12.10р. кредиторська заборгованість по розрахунках з ТзОВ «Екопласт-Львів» відсутня.

Окрім того в акті зазначено, що актом перевірки ДПІ у Залізничному районі від 30.12.2010р. №3315/23-2/33196220 «Про результати позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю „Екопласт Львів фактично не здійснювало господарської діяльності, немало у власності та користуванні офісних та складських приміщень, не володіло та не користувалось транспортними засобами, проводило нарахування та виплату до Фондів загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття по 2-х працівниках. Враховуючи вищевикладене а також ту обставину, що протягом червня-липня 2010 року у Товариства та ТзОВ „Екопласт Львів мала місце угода на поставку продуктів харчування, а відтак видаткові накладні отримані Товариством від ТзОВ „Екопласт Львів, складені на підставі договору, який згідно ст. 228 ЦК України суперечить моральним засадам суспільства, а отже є нікчемним.

Згідно акта перевірки вбачається, що на виконання умов усної угоди, укладеної між Товариством та ТзОВ «ОСОБА_5 і Ко»на виконання будівельно-монтажних робіт, ТзОВ «ОСОБА_5 і Ко»складено акти виконаних робіт та податкові накладні за червень-липень 2010 року на загальну суму ПДВ в розмірі 28 318,00грн. В бухгалтерському обліку дані операції відображено проводкою Дт 152 Дт 64102 Кт631, Дт103 Кт 152. Дані суми враховані перевіркою при визначенні суми балансової вартості основних фондів 1 групи цілісного майнового комплексу станом на 01.07.10р. та 01.10.10р. Розрахунки здійснювались шляхом оплати грошовими коштами згідно платіжних доручень за серпень вересень 2010 року. Станом на 31.12.10р. кредиторська заборгованість по розрахунках з ТзОВ «ОСОБА_5 і Ко» відсутня.

Також в акті зазначено, що актом ДПІ у Залізничному районі від 30.12.2010р. №3282/23-2/20799703 «Про результати позапланової виїзної перевірки ТзОВ „ОСОБА_5 і Ко фактично не здійснювало господарської діяльності, і не мало у власності та користуванні офісних та складських приміщень, не володіло та не користувалось транспортними засобами, не мало у власності та користуванні земельні ділянки. Згідно даних 1 ДФ кількість працівників підприємства за 4 квартал 2009 року становила 4 особи за основним місцем діяльності, що вказує про неможливість фактичного виконання будівельно-монтажних робіт.

На підставі вищевикладеного ДПІ прийшла до висновку, що Товариство в порушення пп.7.4.1.пп.7.4.4. п.7.4. ст.7 Закону №168 безпідставно віднесено до складу податкового кредиту ПДВ по податкових накладних, отриманих від ПП «Галич-Тур», ТзОВ «Екопласт- Львів», ТзОВ «ОСОБА_5 і Ко» всього в сумі 126 446,00грн.

В акті перевірки зазначено, що Товариством на підставі усної домовленості, укладеної з ТзОВ «КФ Арміда», отримано товар (продукти харчування) в розмірі 190 104,00грн., в т.ч ПДВ 31 684,00грн. та включено до складу податкового кредиту на підставі податкових накладних січня 2009 року. По бухгалтерському обліку дане придбання відображено бухгалтерською проводкою: Кт 631- Дт 2820, Дт 6410.

Також, перевіркою встановлено, що Товариство на підставі усної домовленості, укладеної з ТзОВ «ОСОБА_6 вин», отримано товар (продукти харчування) на загальну суму 13 200,00грн., в т.ч ПДВ 2 200,00грн. та включено до складу податкового кредиту на підставі податкових накладних березня та липня 2009 року. По бухгалтерському обліку дане придбання відображено бухгалтерською проводкою: Кт 631- Дт 2820, Дт6410.

Окрім того в акті перевірки від 04.04.2011р. №254/23-1/31264068 зазначено, що ТзОВ «КФ Арміда»не задекларовано ПДВ в розмірі 31 684,00грн. за січень 2009 року та ТзОВ «ОСОБА_6 вин»не задекларовано ПДВ у березні та липні 2009 року в розмірі 2 200,00грн. згідно усних домовленостей, укладених з Товариством. ДПІ прийшла до висновку, оскільки в ТзОВ «КФ Арміда» та у ТзОВ «ОСОБА_6 вин»не виникло податкового зобовязання по ПДВ по операціях з Товариством, то відповідно до п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону №168 немає підстав для виписки податкової накладної, які в свою чергу не мають юридичної сили та не являються документом на підставі якого, до складу податкового кредиту з ПДВ можна віднести ПДВ за січень 2009 року в сумі 31 684,00грн., за березень 2009 року 1 145,00грн., за липень 2009 року 1 055,00грн.

Проте з такими висновками ДПІ суд не погоджується виходячи з наступного.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону №168 податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків в звітному періоді у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обороту) і основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Підпунктом 7.4.5 Закону №168 визначено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними. Таким чином, податкова накладна є документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість в ціні товару.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996 від 16.07.1999р. (далі-Закон №996), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно вимог пп.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону №168, податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. ДПІ не наведено суду підстав, з яких податкові накладні контрагента позивача не можна було б вважати такими, що підтверджують право позивача на податковий кредит.

З огляду на викладене аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи платника податку.

Представлені представниками позивача в судовому засіданні документи свідчать про підстави виникнення цивільних прав та обовязків, а також про фактичне здійснення господарських операцій Товариством та його контрагентами, та є достатніми доказами на підтвердження здійснення останніх.

Факт здійснення господарських операцій підтверджується договорами (т.1 а.с. 39-40, т.2 а.с.22-23), податковими накладними (т.1 а.с.50, 86-111, 130-146, 165-211, т.2 а.с. 4-5, 11, 14, 36-47, 53-54, 70-92), видатковими накладними (т.1 а.с.66-85, 112-129, 212-249, 253-268, т.2 а.с.6, 8, 12, 15, 24-35), Довідками про вартість виконаних підрядних робіт форми КВ-3 на предмет ремонту приміщень Товариства по вул.П.Орлика,18 у м.Дрогобич (т.1 а.с.41, т.2 а.с.55, 64), актами приймання виконаних підрядних робіт на предмет вищезгаданого ремонту приміщення Товариства (т.1 а.с. 42-49, т.2 а.с. 56-63, 65-69), платіжними дорученнями (т.1 а.с. 61-65, 150-162, т.2 а.с.1-3, 17-21, 48-52), товарно-транспортними накладними (т.2 а.с.7, 9-10, 13, 16).

Представникам позивача до матеріалів справи долучено окрім вище перелічених письмових доказів Протокол №33 зборів учасників Товариства від 19.04.2010 року, згідно яких збори постановили провести ремонт залу ресторану у ІІ-ІІІ кварталі 2010 року.

Як зазначено в акті перевірки, відповідно до листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області №7/13-06-9908 від 30.11.2010р. встановлено, що ТзОВ ОСОБА_5 Ко видано ліцензію №479676 Серії АВ від 29.05.2009р. „На проведення господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури (згідно переліку робіт в додатку до ліцензії), яка дійсна з 29.05.2009р. по 23.08.2011р.

Відповідно до підпункту 7.5.1 Закону №168 датою виникнення права на податковий кредит є дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Суд вважає, що з дати отримання податкової накладної у позивача виникло право на податковий кредит.

Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом.

За змістом частини 1 статті 228 Цивільного кодексу України (далі-ЦКУ), правочин спрямований на незаконне заволодіння майном держави, вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже, згідно з частиною 2 згаданої статті є нікчемним.

Як зазначено у частині 2 статті 215 ЦКУ, визнання судами нікчемних правочинів недійсними не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦКУ недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім повязаних з його недійсністю.

Актом перевірки підтверджено, що на момент здійснення господарських операцій ПП «Галич-Тур», ТзОВ «Екопласт-Львів», ТзОВ «ОСОБА_5 і Ко», ТзОВ «КФ Арміда»та ТзОВ «ОСОБА_6 вин» знаходились в Єдиному державному реєстрі, а також мали Свідоцтво про реєстрацію платниками податку на додану вартість.

Товар, який був предметом купівлі-продажу, не обмежений та не вилучений з цивільного обороту України. Таким чином, господарські операції, що є предметом даного спору, здійснювалися правоздатними юридичними особами і по своїй суті не суперечать інтересам держави.

Позивачем на підтвердження обгрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за перевірений період надано податкові накладні які не мала недоліків та, порядок заповнення яких, відповідає встановленому чинним на момент їх виписки законодавством. Зазначені обставини давали право позивачу включити ПДВ в сумі 160 330,00грн. до складу податкового кредиту січня, березня, липня, жовтня, листопада, грудня 2009 року та червня, липня 2010 року, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні деклараціями з ПДВ за спірний період та Додатками 5 до них.

Суд не погоджується з висновком податкового органу щодо нікчемності вищезгаданих правочинів з підстав відсутності штату працівників, основних засобів, оскільки господарська діяльність може здійснюватись шляхом залучення трудових ресурсів та транспорту в спосіб, зокрема, укладення цивільно-правових угод та господарських договорів.

Встановлений ДПІ факт відсутності штатних працівників за результатом аналізу податкової звітності щодо утриманих і сплачених сум податку з доходів останніх не може слугувати належним доказом не використання праці найманих осіб загалом та не є підтвердженням вчинення безтоварних операцій.

Відповідно до п.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України №984 від 22.12.2010р. акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Згідно з п.6 даного Порядку, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, обєктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Однак, акт перевірки, який є предметом дослідження, не відповідає вимогам вищезгаданого Порядку та складений без обєктивного аналізу господарських операцій, вчинених Товариством і ґрунтується виключно на припущеннях щодо безтоварності операцій.

У розумінні пункту 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. №334 з наступними змінами та доповненнями (далі-Закон №334), господарська діяльність будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону №334 валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до умов пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №334 до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону №334 не належать до складу валових витрат будь-які витрати, непідтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення та зберігання яких передбачена правилами правилами ведення податкового обліку.

Слід зазначити, що понесені витрати згідно спірних правочинів укладених Товариством та його контрагентами, знайшли своє відображення у валових витратах, сформованих Товариством у відповідні періоди, проте ДПІ не здійснено донарахувань по податку на прибуток за спірними угодами.

В підтвердження обставин реальності господарських операцій судом взято до уваги діяльність позивача: Товариство, як господарюючий субєкт веде діяльність з 2001 року, роботи (послуги), які визначені у досліджених судом Договорах, узгоджуються з предметом діяльності Товариства згідно нової редакції Статуту.

Суд зауважує, що перелік правочинів, які є нікчемними з огляду вимоги ст.228 ЦК України чітко визначені як такі, що порушує публічний порядок, якщо були спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу обєктів цивільного права тощо.

Під час перевірки господарської діяльності Товариства, як це зазначено в акті перевірки щодо контрагентів Товариства - ПП«Галич-Тур», ТзОВ «Екопласт-Львів», ТзОВ «ОСОБА_5 і Ко», були використані лише реєстраційна справа, декларації з ПДВ за 2009-2010 роки, розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту у розрізі контрагентів за цей період, база даних «Система автоматизованого співставлення»та не досліджувались ДПІ жодних первинних документів цих контрагентів по факту придбання та реалізації сировини (продукції), робіт (послуг).

Суд вважає, що ДПІ не надано доказів для встановлення мети вищезгаданих підприємств, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, при проведенні зазначених господарських договорів. Товариство не несе відповідальності за своїх контрагентів, які не виконали свого обовязку щодо сплати податків до бюджету, відповідальність за такі негативні наслідки несе саме ця особа-контрагент, зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту (позиція ВАСУ, викладена в Інформаційному листі від 20.07.2010р. № 1112/11/13-10.)

Податковим органом не подано жодних доказів на підтвердження висновків, викладених в акті перевірки. При цьому слід зазначити, що одним з основних принципі оцінки податкових спорів є принцип презумпції добросовісності платника, у звязку з яким, дії платника податків, який має на меті одержання податкової вигоди, економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними.

Дослідивши письмові докази суд приходить до висновку, що операції з придбання Товариством у ПП «Галич-Тур», ТзОВ «Екопласт-Львів», ТзОВ «КФ Арміда»та ТзОВ «ОСОБА_6 вин» вищевказаних товарів та послуг у ТзОВ «ОСОБА_5 і Ко»мали реальний характер.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач як субєкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним рішення. Оскільки судом не встановлено порушень позивачем податкового законодавства, то відсутні підстави застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на підставі п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи та підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до ст.94 КАС України, слід стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Океан 3,40 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.04.2011р. № прийняте Державною податковою інспекцією у Дрогобицькому районі Львівської області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Океан 3 грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст Постанови виготовлено 06.12.2011 року.

Суддя Шинкар Т.І.

З оригіналом згідно

Суддя Шинкар Т.І.