Справа № 808/9109/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2016 рокусправа № 808/9109/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року

у справі №808/9109/15

за позовом ОСОБА_1

до державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області Джанима Артема Володимировича

третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_3

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася у Запорізький окружний адміністративний суд з позовом до державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області Джанима Артема Володимировича, третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточнень, просила визнати протиправним рішення від 21 серпня 2015 року №РВ-15 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо місця розташування належної позивачу земельної ділянки площею 0,0300 га, розташованої на території Ботіївської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням «для ведення індивідуального дачного будівництва», відповідно до поданих документів; зобов'язати скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області, яка перебуває в користуванні на умовах оренди у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Третя особа подав письмові заперечення проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у володінні і користуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на підставі договору оренди земельної ділянки від 09 січня 2009 року № 3, зареєстрованого у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24 березня 2009 року №3, перебуває земельна ділянка площею 0,05 га, кадастровий номер - НОМЕР_2, яка розташована на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області. Вказаний договір оренди укладений на 49 років. Зазначена земельна ділянка передана третій особі в оренду для розміщення об'єктів торгівлі та ресторанного господарства.

У 2010 році Приазовська районна державна адміністрація звернулася до господарського суду з позовом про припинення права користування земельною ділянкою та дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Приазовською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, який рішенням господарського суду Запорізької області від 23 квітня 2010 року у справі №10/123/10, залишеного без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 23 вересня 2010 року, позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду від 22 грудня 2010 року касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задоволено частково, постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 23 вересня 2010 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 23 квітня 2010 року у справі №10/123/10, в частині вирішення спору щодо припинення права користування орендованою земельною ділянкою, скасовано і прийнято нове, яким у позові відмовлено. В іншій частині судові рішення залишено без змін.

Розпорядженням голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області №1 від 06 січня 2011 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,03 га для індивідуального дачного будівництва із земель Ботіївської сільської ради.

На підставі розпорядження №1 від 06 січня 2011 року товариством з обмеженою відповідальністю «Геофнформаційна компанія «Кадастр» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою Ботіївська сільська рада, Приазовський район, який затверджено Розпорядженням Приазовської районної державної адміністрації №711 від 16 серпня 2011 року.

04 жовтня 2011 року позивачем отримано державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЛ №489067, який зареєстровано в Книзі реєстрації записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00256.

Між тим, фізична особа-підприємець ОСОБА_3, у червні 2011 року, звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Господарського суду Запорізької області від 23 квітня 2010 року за нововиявленими обставинами, мотивуючи свою заяву тим, що постановою Приазовського районного суду від 06 травня 2010 року у справі №2-А-150/10 постанова від 17 березня 2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: використання орендованої земельної ділянки не за цільовим призначення, скасовано.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15 червня 2011 року, залишеного без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26 липня 2011 року, заяву задоволено, рішення Господарського суду Запорізької області від 23 квітня 2010 року змінено, в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду від 19 жовтня 2011 року касаційну скаргу Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області задоволено частково, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26 липня 2011 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 15 червня 2011 року у справі №10/123/10-10/5009/3083/11 в частині зміни рішення Господарського суду Запорізької області від 23 квітня 2010 року у справі №10/123/10 та відмови у позові щодо позовних вимог про припинення права користування, скасовано, провадження по перегляду рішення Господарського суду Запорізької області від 23 квітня 2010 року за нововиявленими обставинами в цій частині припинено, в іншій частині постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26 липня 2011 року залишено без змін.

27 грудня 2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся із заявою до відділу Держкомзему у Приазовському районі про поновлення договору оренди та 28 квітня 2012 року реєстрацію договору оренди від 23 квітня 2009 року №73 поновлено у Державному реєстрі земель.

Також, 07 серпня 2014 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 отримано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, виданого Реєстраційною службою Приазовського районного управління юстиції Запорізької області стосовно прийняття у строкове платне користування земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0,05 га для розміщення об'єктів торгівлі та ресторанного господарства на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області.

У березні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 21 травня 2015 року у справі №2/325/376/2015, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року, зобов'язано, зокрема, ОСОБА_1 усунути перешкоди фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою площею 0,05 га, яка розташована на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області шляхом демонтажу та прибирання п'яти вагончиків з цієї земельної ділянки.

Судом першої інстанції також встановлено, що на замовлення ОСОБА_1 інженером-землевпорядником ОСОБА_5 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

15 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до начальника Дерземагенства в Приазовському районі Запорізької області із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо місця розташування належної позивачу земельної ділянки площею 0,003 га, розташованої на території Ботієвської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_1, до якої додано завірену копію проекту землеустрою, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Реєстратором прийнято рішення від 21 серпня 2015 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки запитувана земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 в Національній кадастровій системі зареєстрована за громадянином ОСОБА_6 та площа якої складає 0,0338 га. Перетин ділянок з ділянкою НОМЕР_2, площа співпадає на 97,4843% та зареєстрована за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Також відповідно до рішень судів першої та апеляційної інстанції у справі №2/325/376/2015 провадження №325/585/15-ц, які набрали законної сили, та якими встановлено, що в ході дослідження технічного звіту встановлення меж земельної ділянки, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер - НОМЕР_2, площею 0,05 га, переданої в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,03 га, кадастровий номер - НОМЕР_1, разом з технічним звітом по матеріалах топографо-геодезичних робіт, схемами розташування вказаних земельних ділянок, викопіювань з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру, встановлено, що вищезазначена земельна ділянка кадастровий номер - НОМЕР_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 04 жовтня 2011 року на підставі розпорядження голови Приазовської райдержадміністрації №711 від 16 серпня 2011 року, розташована не в межах спірної земельної ділянки, яка перебуває в оренді у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, жодних перетинів з нею не має та знаходиться зовсім в іншому місті.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог, оскільки рішення Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області №РВ-15 від 21.08.2015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо місця розташування належної позивачу земельної ділянки винесено правомірно та у відповідності до приписів законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про Державний земельний кадастр» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлені правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

За змістом статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Частиною 1 статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України.

Як встановлено статтею 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок), який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Пунктом 67 Порядку передбачено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України «Про Державний земельний кадастр». Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Відповідно до пунктів 116-117 Порядку внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку, зазначених у пункті 24 цього Порядку, здійснюється шляхом внесення таких відомостей до відповідної Поземельної книги.

У разі коли до Державного земельного кадастру вносяться відомості (зміни до них) про зареєстровану раніше земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, такі відомості (зміни до них) вносяться до неї після її відкриття відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Відомості (зміни до них) про зареєстровані земельні ділянки вносяться до Державного земельного кадастру в разі внесення: 1) змін до відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку відкрито Поземельну книгу; 2) нових (додаткових) відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку відкрито Поземельну книгу; 3) змін до відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, та/або нових (додаткових) відомостей про земельну ділянку.

Як встановлено судом першої інстанції, в заяві про внесення змін до Державного земельного кадастру щодо розташування належній позивачу земельної ділянки площею 0,0300 га, зазначено, що відповідно до даних Публічної кадастрової карти України земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, перебуває в межах іншої земельної ділянки - кадастровий номер НОМЕР_4, що не відповідає даним проекту відведення земельної ділянки з поданням копії проекту землеустрою, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (а.с. 24).

За результатами розгляду заяви та доданих документів, реєстратором встановлено, що запитувана земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 в системі НКС зареєстрована за громадянином ОСОБА_6 та площа якої складає 0,0338 га, перетин ділянок (згідно технічної документації із землеустрою, виготовленої на замовлення позивача інженером - землевпорядником ОСОБА_5.) з ділянкою НОМЕР_2, площа співпадає на 97,4843% та зареєстрована за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Порядок встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначений Інструкцією про встановлення (відновлення) між земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 08.05.2010 №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/1768 (далі - Інструкція).

Згідно із пунктом 1.2 розділу І Інструкції встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Відповідно до пункту 2.8 розділу II Інструкції технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі його наявності); матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документів із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Пунктом 122 Порядку визначено, що підставою для відмови у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про земельну ділянку є: 1) розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; 2) звернення із заявою неналежної особи; 3) невідповідність поданих документів вимогам законодавства; 4) наявність заявлених відомостей у Поземельній книзі.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим