Справа № 631/928/15-а
Суддя: Покальчук Ю. М.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 631/928/15-а
провадження № 2-а/631/2/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Покальчука Ю.М.

при секретарі Євсюковій О.В.

з участю позивачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

представника позивачів ОСОБА_4

представника відповідача Кіфяк М.М.

представника відповідача Чижиченко О.Є.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Рокитненської сільської ради Нововодолазького району, Харківської області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень, зобов'язання не вчиняти дії, що порушують права на використання земельних ділянок, визнання незаконних, скасування та зміну рішень №-30 та №-31 Рокитненської сільської ради Нововодолазького району, Харківської області, від 25.03.2015 року «Про відновлення сільської дороги», а також зобов'язання Рокитненської сільської ради, Нововодолазького району, Харківської області, не вчиняти дій, щодо відновлення сільської дороги через земельні ділянки ОСОБА_2, в межах населеного пункту на території АДРЕСА_1.

В С Т А Н О В И В

До Нововодолазького районного суду звернулися з адміністративним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Рокитненської сільської ради Нововодолазького району, Харківської області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень, зобов'язання не вчиняти дії, що порушують права на використання земельних ділянок, визнання незаконних, скасування та зміну рішень №-30 та №-31 Рокитненської сільської ради Нововодолазького району, Харківської області, від 25.03.2015 року «Про відновлення сільської дороги», а також зобов'язання Рокитненської сільської ради, Нововодолазького району, Харківської області, не вчиняти дій, щодо відновлення сільської дороги через земельні ділянки ОСОБА_2, в межах населеного пункту на території АДРЕСА_1.

Позивачі в обґрунтування своїх вимог пояснили в судовому засіданні, що у 1992 році вони купили у колгоспі ім. Леніна, Рокитненської сільської ради, Нововодолазького району, Харківської області житловий будинок разом з надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі від 11.04.1992р. Свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 30 серпня 2001 року Рокитненська сільська рада засвідчила, що цей об'єкт в цілому, що розташований в АДРЕСА_1, дійсно належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Свідоцтво було видане на підставі рішення виконкому Рокитненської сільради від 20 липня 2001 року № 30. Зазначений житловий будинок з надвірними будівлями зареєстровано Нововодолазьким МДПТІ за законодавством, що діяло на той час. Позивачами крім того наголошено, що стосується земельних ділянок під зазначеним будинком, то відповідно до ст.30 ЗК УРСР 1990 року, в редакції 1992 року, передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. На той час ОСОБА_2 як землекористувач, використовував ділянку площею 0,2500га. для обслуговування житлового будинку (присадибну ділянку), що узгоджувалося зі ст. 67 ЗК 1990 року, а також земельною ділянкою, що була подовженням присадибної ділянки і слугувала для ведення селянського господарства у розмірі 0,4205га., що не перевищувала норми, вказані у ст.56 ЗК УРСР 1990р. в редакції 1992 року. Відповідно до ЗК УРСР 1970 року земельні ділянки під житловими будинками у сільській місцевості обліковувалися у земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств та у погосподарських книгах сільських рад. Користувачі земельних ділянок зберігали свої права на користування земельними ділянками до оформлення ними у встановленому ЗК порядку прав землеволодіння або землекористування. Час на обов'язкове оформлення земельних ділянок у власність або у користування за ЗК УРСР 1990 року, в частині зобов'язання переоформити право постійного користування земельними ділянками на право власності або оренди, були визнані неконституційними. Тому сторона позивача вважає, що претензії Рокитненської сільради до ОСОБА_2 щодо відсутності у нього документів про право власності на ці дві ділянки, якими він користується з 1992 року, є безпідставними і не правовими. Представник позивача, обґрунтовуючи позовні вимоги пояснила суду, що після одержання сім'єю ОСОБА_2 у 2001 році Свідоцтва про право власності на зазначений будинок сільською радою не порушувалося, та не вирішувалося питання щодо права на використання позивачами земельної ділянки під зазначеним домоволодінням. Заборгованості по сплаті земельного податку відсутня, що підтверджується довідкою сільради від 05.05.2015 р. №-184. 10.03.2015 року ОСОБА_2, реалізуючи своє право на приватизацію земельних ділянок, що надаються для обслуговування житлового будинку, а також для ведення особистого селянського господарства у межах, передбачених законодавством, подав письмову заяву до голови Рокитненської сільської ради з проханням надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на місцевості, вказавши призначення цих двох ділянок і їх адресу. 11.03.2015 року ОСОБА_2 отримав від сільського голови повідомлення, що вищезазначена, заява буде розглянута сільською радою на черговому засіданні. Позивачі звертають увагу суду, що в цьому повідомленні не вказані дата, місце і час проведення чергового засідання ради. 12.03.2015 року уповноважений працівник ПП «Абрис», за погодженням з сільським головою, виїхав на місце розташування земельних ділянок по АДРЕСА_1 і встановив межі земельної ділянки пл. 0,2500га. і земельної ділянки 0,4200га., а потім виготовив графічні матеріали та надав позивачам акти погодження меж земельних ділянок. 24 березня 2015 року позивачем - ОСОБА_2 надано на розгляд чергової сесії заяву з проханням погодити межі вищезазначених земельних ділянок, на які були виготовлені графічні матеріали, в зв'язку з тим, що суміжні землекористувачі, гр. гр. ОСОБА_8 і ОСОБА_9 відмовилися підписати погодження меж. У квітня позивачі отримали через сусіда ОСОБА_10 два рішення Рокитненської сільської ради №-30 і №-31 від 2503.2015 року. Рішенням №-30 від 25.03.2015р. погодження меж між суміжними користувачами - ОСОБА_2, ОСОБА_8 і ОСОБА_9, про що просив сесію ОСОБА_2 було вирішено за поданням самого сільського голови, з посиланням на заяву мешканців с. Мокра Рокитна щодо «поновлення сільської дороги», яка, нібито, проходить за домоволодінням АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, шириною 3 метри для суспільних потреб суміжних землекористувачів, а так як дорога буде проходити на всю довжину земельних ділянок, питання підписання меж ОСОБА_2 сусідами - вирішене. Межі будуть підписані сільським головою, оскільки межею буде сільська дорога, що залишається у комунальній власності. На думку позивачів заява мешканців села Мокра Рокитна, що лягла в основу рішення №-30 «Про поновлення сільської дороги» була підписана шістьма особами, двоє з яких - сусіди позивачів, в подальшому відмовилися від своїх підписів, а інші взагалі не межують з ділянками позивачів.

В судовому засіданні представник позивачів пояснила суду, що сторона позивачів в повній мірі не згодна з рішенням №-30 від 25.03.2015 року «Про відновлення сільської дороги», що має проходити через земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4205га., що мають приватизувати позивачі і частково не згодна з рішенням №-31 від 25.03.2015 року, щодо відновлення сільської дороги через земельну ділянку, площею 0,25га. для обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями, що також мають приватизувати позивачі. Вказані ділянки розташовані по АДРЕСА_1. Крім того стороною позивачів в доповнення своїх позовних вимог висунута додатково вимога від 22.02.2016 року про зобов'язання Рокитненської сільської ради, Нововодолазького району, Харківської області, не вчиняти дій, щодо відновлення сільської дороги через земельні ділянки ОСОБА_2, в межах населеного пункту на території АДРЕСА_1. Висловлюючи свою правову позицію сторона позивача наголосила, що уточнена позовна заява, від 22.02.2016, є обґрунтованою, законною, та такою, що підлягає задоволенню.

Стороною позивачів в обґрунтування своїх остаточних позовних вимог наголошено, що оскаржувані рішення Рокитненської сільради приймалися на їх думку упереджено, без врахування прав позивачів на їх безпосередню участь в прийнятті рішень, без вчасного їх повідомлення про час розгляду спірних питань, без врахування усіх обставин справи, що стосуються усіх зацікавлених сторін по справі.

Сторона відповідача та її представники, Кіфяк М.М. та Чижиченко О.Є., що діють на підставі доручення в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та по суті справи дали свої пояснення з яких встановлено, що рішення №-30 та №-31 Рокитненської сільської ради, Нововодолазького району, Харківської області, від 25.03.2015 року «Про відновлення сільської дороги», прийняті колегіально в ході відповідного голосування, в відповідності до тих матеріалів які були предметом обговорення і дослідження. Крім того представником відповідача наголошено, що 20 березня 2015 року до Рокитненської сільської ради надійшла колективна заява мешканців с. Мокра Рокитна про поновлення сільської дороги в межах населеного пункту, яка проходила між теперішніми домоволодіннями АДРЕСА_1, в якому проживає ОСОБА_2 та АДРЕСА_2. яким користується ОСОБА_12 В заяві було зазначено, що ця сільська дорога існувала з 1990 року. З часом сім'я ОСОБА_2 стала використовувати дану дорогу для власних потреб, чим порушила права мешканців села Мокра Рокитна. 23 березня 2015 року дана заява була передана на розгляд постійної земельної комісії Рокитненської сільської ради, яка разом з депутатом цього виборчого округу Гречухою Н.С. виїхала на місцевість, та в присутності і за участю заявників, сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_12 дослідили обґрунтованість доводів, викладених в заяві, склали висновок, та всім присутнім, що погоджувались з заявою, а також тим, хто не погоджувався з відновленням сільської дороги, було повідомлено, що 25 березня 2015 року о 14-00 дане питання буде розглянуте на сесії Рокитненської сільської ради, та запропоновано мешканцям, в разі незгоди з заявою, подати свої заперечення на розгляд сесії 25 березня 2015 року. Представник відповідача наполягає на тому, що повідомлення про скликання сесії Рокитненської сільської ради на 25.03.2015 року було доведено до відома депутатів і населення сільської ради, яке завжди вивішувалось на дошці оголошень. 25.03.2015 року сесія сільської ради проводилась гласно і на ній були присутні крім депутатів, члени виконкому, мешканці громади, що бажали прийняти участь у роботі сесії. Предметом розгляду була колективна заява мешканців села, до якої були надані фотозйомки місцевості, де проходить дана сільська дорога, графічні матеріали, а також публічна кадастрова карта України. Депутатам та присутнім було до відома доведені вимоги Земельного кодексу України (ст.83 ЗК) про заборону приватизації та надання у приватну власність земель комунальної власності, до яких, в тому числі, належать землі загального користування - вулиці, шляхи, проїзди та інше. Крім того була озвучена судова практика по розгляду подібних питань. На думку представника відповідача не відповідає дійсності думка позивачів, що оскаржувані рішення були прийняті без урахування прав ОСОБА_2 Підсумовуючи свою правову позицію та в завершення представник відповідача звернула увагу на той факт, що при розгляді даного позову, суду необхідно зважити на те, що рішення сесії приймались колегіально, з урахуванням думок усіх депутатів, а тому вони є об'єктивними.

Крім того представником відповідача в судовому засіданні на виконання вимог ч.2 ст.71 КАС України, маючи перед собою обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, якщо відповідач заперечує проти адміністративного позову, були спростовані доводи позивачів про правомірність використання ними земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4205га., оскільки відповідні рішення взагалі не приймалися. Крім того не проведені і відповідні дії направлені на приватизацію земельної ділянки, на якій розташовані домоволодіння та присадибні споруди позивачів. Представник відповідача звертає увагу суду, що право на захист своїх існуючих прав, має сторона права якої визначені в правовому полі. В даному випадку говорити про порушене право позивача немає підстав, оскільки сторона позивача взагалі не має права на земельну ділянку, а значить і безпідставно вважати, що право позивачів якимось чином порушено.

Представники відповідача підсумовуючи свої обґрунтування в заперечення позову просять суд відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд дослідивши пояснення свідків, які ними дані в судовому засіданні, дали свої пояснення, та проаналізувавши їх окремо та в сукупності, приходить до висновку, що посилатися на покази свідків сторони позивачів не можливо по причині їх упередженості оскільки між мешканцями села Мокра Рокитна виникла вкрай нездорова ситуація, між ними практично існує протистояння і об'єктивно по суті спору жоден з свідків не може дати пояснень, оскільки їх виступи здебільшого ґрунтуються на емоціях. Свідки сторони відповідача, на думку суду, не заангажовані і їх пояснення судом взяті до уваги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень/нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії/, дій чи бездіяльності.

Згідно ст.19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до п.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ст.ст.49,70 КАС України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень. В даному випадку суд вважає, що сторона позивачів користуючись своїм процесуальним правом створила штучні умови затягнення розгляду справи по суті.

Ст.70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування згідно з ч.1 ст.138 КАС України, є обставини /факти/, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до положень ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як передбачено ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно вимогам ст.ст.11,70,71,79,86 КАС України, приймаючи до уваги принцип змагальності, належність та допустимість доказів, а також надання доказів, обов'язок доказування кожною стороною тих обставин на які вона посилається, доведення їх переконливості з боку позивачів та відповідача, суд оцінюючи докази які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні віддає перевагу доказам наданим представниками відповідача, а докази приведені представником позивачів суд оцінює критично.

Згідно із ст.162 КАС України, суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати не чинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання захист прав, свобод чи інтересів суб'єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд, керуючись принципами повноти, всебічності, об'єктивності та законності прийняття рішення, вислухавши пояснення представника позивачів та представників відповідача по справі, свідків залучених до розгляду справи, а також проаналізувавши їх окремо і в сукупності з іншими доказами по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Представник позивачів та й самі позивачі жодними належними та допустимими доказами не підтвердили правомірність своїх вимог, не надавши до суду правовстановлюючих документів, що підтверджувало б їх право власності на вищевказані спірні ділянки. Крім того в судовому засіданні позивачами не наведені та не підтверджені документально факти порушення їх прав з боку відповідача.

В ході судового розгляду справи, стороною позивачів не доведено протиправності та винності в діях Рокитненської сільської ради, Нововодолазького району, Харківської області, а також не встановлено порушень з боку відповідача, які б могли потягнути за собою скасування відповідних, оспорюваних рішень.

Суд аналізуючи матеріали справи приходить до висновку, що доказами наявності в минулому спірної дороги є досліджена в судовому засіданні технічна документація, яка в повній мірі доведена стороною відповідача, та не викликає сумніву у суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.8,13,14,19,24,41,55,59,64,68 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, ст.ст.6-14,71,158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В

Відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Рокитненської сільської ради Нововодолазького району, Харківської області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень, зобов'язання не вчиняти дії, що порушують права на використання земельних ділянок, визнання незаконних, скасування та зміну рішень №-30 та №-31 Рокитненської сільської ради Нововодолазького району, Харківської області, від 25.03.2015 року «Про відновлення сільської дороги», а також зобов'язання Рокитненської сільської ради, Нововодолазького району, Харківської області, не вчиняти дій, щодо відновлення сільської дороги через земельні ділянки ОСОБА_2, в межах населеного пункту на території АДРЕСА_1.

Сторони які беруть участь у справі зможуть ознайомитися з повним текстом постанови 16 вересня 2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду, через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення, шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Суддя Покальчук Ю.М.