Справа № 825/1305/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1305/16 Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

27 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівської митниці ДФС на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Семенівська мануфактура» до Чернігівської митниці ДФС про скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року приватне підприємство «Семенівська мануфактура» (далі - Позивач, ПП «Семенівська мануфактура») звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Чернігівської митниці ДФС (далі - Відповідач, Митниця) про:

- скасування рішень від 29.06.2016 року №102000010/2016/000165/2 та від 30.06.2016 року №102000010/2016/000167/2 про коригування митної вартості товарів;

- скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00167 та №102110001/2016/00169.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.07.2016 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, Відповідачем необґрунтовано було відкориговано митну вартість імпортованих Позивачем товарів, оскільки подані ПрАТ «Семенівська мануфактура» документи є достатніми для підтвердження їх митної вартості, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що судом не було надано всебічну та повну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а саме - не враховано факту відсутності документів, що підтверджують вартість витрат на страхування, прайс-листи та калькуляції собівартості не містять всіх складових та інформації щодо періоду їх дії, платіжне доручення не містить реквізитів щодо ідентифікації товару, жодних додаткових документів не витребовувалося.

У судовому засіданні повноважний представник Відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що між CHANGXING BAITE IMPORT AND EXPORT CO., LTD (КНР) (Постачальник) та ПП «Семенівська мануфактура» (Україна) (Покупець) укладено контракт №BASM10/09/14 від 10.09.2014 року (далі - Контракт) (а.с. 28-32), за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцю за заявкою Покупця товари в асортименті, Покупець зобов'язується оплатити товар згідно умовам даного контракту, а Постачальник гарантує, що товар належить йому на праві власності, не заставлений, не арештований, не є предметом позову третіх осіб.

Статтею 3 Контракту закріплено, що поставка товару здійснюється у повній відповідності до ІНКОТЕРМС-2010. Умови поставки визначаються та узгоджуються сторонами для кожної окремої партії товару та вказуються в рахунку-фактурі. Постачальник зобов'язаний навантажити товар на борт судна у порту навантаження в установлену дату або у межах узгодженого строку.

Згідно абз. 1 ст. 4 Контракту ціна товару узгоджується та установлюється у рахунку-фактурі на кожну окрему партію товару до даного Контракту.

Оплата товару здійснюється банківським перерахунком на рахунок Покупця, вказаного в Контракті. Оплата здійснюється на наступних умовах: сума передплати згідно рахунку-фактурі про передплату, решта суми від повної вартості партії оплачується протягом трьох місяців з фактичної дати поставки (ст. 5 Контракту).

Позивачем до Митниці подано митну декларацію від 29.06.2016 року №102110001/2016/201362 (далі - МД №1) для митного оформлення імпортованого Позивачем за вказаним вище Контрактом товару - трикотажне полотно, виготовлено з синтетичних волокон (97% поліестер, 3% спандекс), пофарбовано в різні кольори (товар №1); тканини з синтетичних комплексних ниток (100% текстурованих поліефірних нитей), фарбована в різні кольори (товар №2); вишивки у вигляді стрічок, з основою з синтетичних ниток, яка зберігається після вишивки (100% поліестер) (товар №3).

Митна вартість товару Позивачем визначена за ціною Контракту. На підтвердження заявлених відомостей ПП «Семенівська мануфактура» подані, зокрема, наступні документи, Контракт (а.с. 28-32) з додатковими угодами до нього (а.с. 33-34); прайс-лист від 13.05.2016 року №90555-2 (а.с. 35); калькуляцію від 06.06.2016 року (а.с. 37); інвойс від 20.05.2016 року №BTCN2016253 (а.с. 39); пакувальний лист від 20.05.2016 року № BTCN2016253 (а.с. 41); вантажну специфікацію (а.с. 43); митну декларацію країни відправлення (а.с. 45-46); видаткову накладну від 20.05.2016 року №253 (а.с. 47); CMR №8100 (а.с. 49); договір транспортного експедирування від 11.11.2015 року №11-11/ЮГ (а.с. 50-54); звіт про оцінку майна №05-04/06/122 від 29.06.2016 року (а.с. 60-95); комерційну пропозицію від 25.09.2015 року №В-11000 (а.с. 96); платіжне доручення в іноземній валюті від 03.02.2016 року №79 (а.с. 103).

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 30.06.2016 року №102000010/2016/000165/2 (а.с. 17-19) із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів - за резервним методом митну вартість товару №1 скориговано з 1,6086 доларів США за одиницю товару до 3,7500 долари США за одиницю товару; товару №2 - з 0,1065 доларів США за одиницю товару - до 0,1829 доларів США; товару №3 - з 1,6013 доларів США - до 3,5000 доларів США. Крім того, складено карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00167 (а.с. 20-23).

У зв'язку з цим 30.06.2016 року Позивачем подано до Митниці нову митну декларацію №102110001/2016/201378 (а.с. 24-27). У зазначеній митній декларації Позивачем було відкориговано митну вартість з урахуванням рішення №102000010/2016/000165/2, а товар випущено у вільний обіг.

Крім того, Позивачем до Митниці подано митну декларацію від 30.06.2016 року №102110001/2016/201380 (далі - МД №2) для митного оформлення імпортованого Позивачем за вказаним вище Контрактом товару - трикотажне полотно, виготовлено з синтетичних волокон (97% поліестер, 3% спандекс), пофарбовано в різні кольори (товар №1); тканини з синтетичних комплексних ниток (100% текстурованих поліефірних нитей), фарбована в різні кольори (товар №2); вишивки у вигляді стрічок, з основою з синтетичних ниток, яка зберігається після вишивки (100% поліестер) (товар №3).

Митна вартість товару Позивачем визначена за ціною Контракту. На підтвердження заявлених відомостей ПП «Семенівська мануфактура» подані, зокрема, наступні документи, Контракт (а.с. 28-32) з додатковими угодами до нього (а.с. 33-34); калькуляцію від 06.06.2016 року (а.с. 115); інвойс від 20.05.2016 року №BTCN2016252 (а.с. 117); пакувальний лист від 20.05.2016 року № BTCN2016252 (а.с. 119); вантажну специфікацію (а.с. 121); митну декларацію країни відправлення (а.с. 123-125); видаткову накладну від 20.05.2016 року №252 (а.с. 127); CMR №9983 (а.с. 128); звіт про оцінку майна №05-04/06/123 від 29.06.2016 року (а.с. 134-174).

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 30.06.2016 року №102000010/2016/000167/2 (а.с. 104-106) із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів - за резервним методом митну вартість товару №1 скориговано з 1,6146 доларів США за одиницю товару до 3,7500 долари США за одиницю товару; товару №2 - з 0,1867 доларів США за одиницю товару - до 0,3165 доларів США; товару №3 - з 1,6130 доларів США - до 3,5000 доларів США. Крім того, складено карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00169 (а.с. 107-110).

У зв'язку з цим 30.06.2016 року Позивачем подано до Митниці нову митну декларацію №102110001/2016/201391 (а.с. 111-114). У зазначеній митній декларації Позивачем було відкориговано митну вартість з урахуванням рішення №102000010/2016/000167/2, а товар випущено у вільний обіг.

На підставі встановлених вище обставин, проаналізувавши приписи ст. ст. 49, 51, 52, 53, 54, 55, 57, 59 МК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про неправомірність застосування Митницею другорядного методу при визначенні митної вартості імпортованого Позивачем товару за наявності можливості застосувати перший метод у зв'язку з достатністю поданих декларантом документів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписи ч. 1 ст. 52 МК України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Приписи ч. 1 ст. 53 МК України визначають, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій та шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Згідно з ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Надаючи оцінку висновкам Митниці про неможливість підтвердження митної вартості товару, з якими не погодився суд першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, у графі 33 рішення про коригування митної вартості товару №102000010/2016/000165/2, як і в графі 33 рішення про коригування митної вартості товару №102000010/2016/000167/2 вказано, що: звіти про оцінку майна від 29.06.2016 року №05-04/06/123 та від 29.06.2016 року №05-04/06/122 подані в неповному обсязі та не дають можливості перевірити ціноутворення; перевірити перерахування коштів на дану поставку товару згідно платіжного доручення від 03.02.2016 року №79 неможливо; неподання до митного оформлення рахунку-фактури для здійснення попередньої оплати; надані калькуляції собівартості на товари від 06.06.2016 року №BTCN2016253/01 та від 06.06.2016 року № BTCN2016252/01 дійсні на період з 01.03.2016 року по 29.04.2016 року, у той час як відвантаження товару здійснено 20.05.2016 року згідно інвойсів від 20.05.2016 року № BTCN2016253 та № BTCN2016253; прайс-лист від 13.05.2016 року №90555-2 не містить інформації щодо періоду цін; згідно ст. 3 «Умови поставки» Контракту та інвойсів від 20.05.2016 року № BTCN2016253 та № BTCN2016253№; умовами поставки згідно «Інкотермс-2010» є CFR-UA м. Іллічівськ. Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України серед документів, що підтверджують митну вартість товарів є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. На момент митного оформлення не виконані вимоги ч. 2 ст. 53 МК України, а саме не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Надані до митного оформлення документи відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Неможливість відповідно до вимог ч. 9 ст. 58 МК України здійснити розрахунки на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Митну вартість товару визначено за резервним методом, оскільки - відсутня інформація щодо ідентичних товарів (метод 2а), відсутня цінова інформація на подібні товари (метод 2б), відсутня основа для віднімання (метод 2в), відсутня основа для додавання (метод 2г).

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про необґрунтованість твердження Митниці про відсутність можливості обрахувати митну вартість товару за першим методом у зв'язку з відсутністю деяких документів та неточностей останніх, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо посилання Апелянта на те, що звіти про оцінку майна від 29.06.2016 року №05-04/06/122 та від 29.06.2016 року №05-04/06/123 подані у неповному обсязі та не дають можливість перевірити ціноутворення, колегія суддів зазначає, що положеннями ч. 2-4 ст. 53 МК України такий звіт не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товарів, та його подання не було обов'язковим, зважаючи також і на те, що звіти Митницею не витребовувалися.

Твердження Відповідача про те, що надані калькуляції собівартості на товари дійсна в одному періоді, а відвантаження товару здійснювалось в інший, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки, як свідчить текст калькуляцій від 06.06.2016 року №BTCN2016253/01 та №ВTCN2016252/01, розрахунок собівартості складений на період виготовлення товару, а в самих калькуляціях не визначено періоду їх дійсності. Крім того, Митницею не вказано, яким саме чином це вплинуло на вартість товару, як і не зазначено про наявність розбіжностей в таких калькуляціях та інших підтверджуючих документах. При цьому, Відповідачем з посиланням на відповідні правові норми не обґрунтоване твердження про те, що до калькуляції собівартості товару в обов'язковому порядку повинні включатися витрати на його зберігання.

Щодо посилання Митниці на те, що надане Позивачем платіжне доручення в іноземній валюті від 03.02.2016 року №79 у зв'язку з відсутністю в останньому реквізитів, необхідних для ідентифікації ввезеного товару та не вказуванням митної декларації, на підставі якої здійснюється оплата, не дає змоги перевірити перерахування коштів на дану поставку товару, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Як вже було встановлено раніше, відповідно до ст. 5 Контракту оплата товару здійснюється на наступних умовах: сума передплати відповідно до рахунку-фактури про передплату, залишок суми від повної вартості товару сплачується впродовж 3-х місяців з фактичної дати поставки.

У відповідності до ст. 3 Контракту умови поставки визначаються та погоджуються сторонами для кожної окремої партії товару та вказуються в інвойсі. Як вбачається зі змісту інвойсів № ВТСN2016252 та № ВТСN2016253 від 20.05.2016 року, попередня оплата за даними поставками не погоджувалась та не проводилась.

Також, під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що оплата за отриманий товар здійснювалась після його поставок контрагентом ПП «Семенівська мануфактура». Попередня оплата за товар не відбувалась, оскільки з CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO., LTD у Позивача склалися давні довірительні ділові стосунки.

У зв'язку з викладеним до митного оформлення не подавався рахунок для здійснення попередньої оплати, однак Позивачем було подано до Митниці платіжне доручення в іноземній валюті від 03.02.2016 року № 79, що, на переконання суду апеляційної інстанції, свідчить про здійснення перерахування ПП «Семенівська мануфактура» на рахунок CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD. коштів в рахунок оплати за здійснену поставку партії товару. Таким чином Відповідачу було надано підтвердження фактичної оплати, тобто всі відомості щодо перерахування коштів за поставку товару, що пред'являвся до митного оформлення.

Крім того згідно інвойсів № ВТСN2016253 та ВТСN2016252 від 20.05.2016 року товар поставлявся за базисом поставки CFR м. Іллічівськ (вартість і фрахт) «Інкотермс - 2010».

Поставка товару на умовах CFR Іллічівськ (вартість і фрахт) «Інкотермс - 2010» передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт). Вказана обставина підтверджується листами CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD від 06.06.2016 року № ВТСN2016253/6 (а.с. 56) та від 06.06.2016 року № ВТСN2016252/6 (а.с. 130), в яких зазначено, що вартість морського перевезення включена до ціни товару, вказаної у інвойсі. Крім того про включення до ціни товару вартості фрахту свідчать і калькуляції, надані CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD.

Оскільки умови поставки за базисом CFR (вартість і фрахт) «Інкотермс - 2010» не передбачають обов'язку страхування товару, CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD як постачальником не здійснювалося морське страхування товару від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення, що підтверджується листами CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD від 07.06.2016 року № ВТСN2016253/7 (а.с. 58) та від 07.06.2016 року № ВТСN2016252/7 (а.с. 131), якими ПП «Семенівська мануфактура» було повідомлено, що у відношенні до товарів, відвантажених за інвойсами № ВТСN2016253 та № ВТСN2016252 від 20.05.2016 року відповідно, страхування вантажу не здійснювалося. Крім того, Позивачем також не здійснювалося страхування товару, що підтверджується листами від 09.06.2016 року №11.001/09.06 (а.с. 55) та від 09.06.2016 року №11.002/09.06 (а.с. 129). Дані листи було надано Позивачем до Митниці.

Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що для цілей визначення митної вартості товару, поставленого відповідно до умов Контракту за інвойсами № ВТСN2016253 та № ВТСN2016252 від 20.05.2016 року, такі складові митної вартості товару, який було поставлено, як витрати на транспортування, навантаження/вивантаження та страхування не потребують додаткового підтвердження.

Твердження Апелянта про відсутність у прайс-листі від 13.05.2016 року №90555-2 інформації щодо періоду дії цін та країн, на які поширюють цінові пропозиції, судовою колегією оцінюється критично, оскільки чинне законодавство не містить визначення прайс-листа, а тому подання Позивачем вказаного прайс-листа, в якому наведено ціни на види тканин з урахуванням умов поставки CFR Іллічівськ, є належною довідковою інформацією.

Інших доказів того, що подані декларантом до митного оформлення документи містили розбіжності, які впливають на кількісні та вартісні показники оцінюваного товару, Відповідачем не надано.

Згідно з вимогами МК України за наявності у митного органу сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, втому числі у зв'язку з неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, відповідач має письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Витребовуючи додаткові документи, митний орган повинен письмово повідомити декларанта про необхідність надання таких документів.

Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про направлення Позивачу такого повідомлення ні в письмовому вигляді відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, ні в електронній формі відповідно до п. 2.3 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року № 631.

Разом з тим, встановлення вказаних обставин впливає на правильність вирішення спору, оскільки дозволяє з'ясувати питання чи міг декларант надати додаткові документи на вимогу митного органу у строк, встановлений ч. 3 ст. 53 МК та чи проведено митним органом консультації з декларантом відповідно до вимог ч. 4 ст. 57 МК, застосовуючи другорядний метод визначення вартості товару, що в свою чергу впливає на законність оскаржуваних рішень відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що Позивачем подано Відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст. 58 МК України. Натомість коригування Відповідачем митної вартості здійснено неправомірно з порушенням ч. 3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК України та всупереч правилам, визначеним ст. 58 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Позивачем були надані всі необхідні документи, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що з урахуванням поданих ПП «Семенівська мануфактура» документів до МД №1 та МД №2, Відповідачем не доведено обґрунтованість прийнятого оскаржуваного рішення в частині наявності підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, відсутність її документального вирахування і підтвердження, або наявність обставин пов'язаності осіб, які вплинули на визначення митної вартості.

Згідно правової позиції Верховного Суду України вказаної в постановах від 29.05.2012 року у справі №21-91а12, від 11.09.2012 року у справі № 21-262а12, від 30.06.2015 року у справі № 814/283/14 за умови ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598 (далі - Правила №598), що визначає обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів, у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Також зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 452 Митного кодексу України інформація щодо обсягів експорту та імпорту конкретних видів товарів надається центральним органом виконавчої влади за їх вмотивованим запитом (одноразово) або на підставі міжвідомчих угод про інформаційний обмін (регулярно).

Зазначена позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладену в постанові від 22.10.2013 року у справі № 21-326а13.

Приписи ч. 2 ст. 58 МК України визначають, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Разом з враховуючи встановлену вище можливість Митниці визначити митну вартість імпортованих Позивачем товарів за першим (основним) методом - за ціною договору, судова колегія приходить до висновку про безпідставність рішень Відповідача щодо наявності правових підстав для визначення митної вартості за методом 2ґ (резервним).

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці ДФС - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Семенівська мануфактура» до Чернігівської митниці ДФС про скасування рішень - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.