Справа № 670/284/16-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 670/284/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волкова О.М.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

21 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 02 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області про скасування незаконних рішень, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 02 липня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, 18 травня 2015 року 42 сесія шостого скликання Нетечинецької сільської ради прийняла рішення № 7-42/2015 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_3 на території Нетечинецької сільської ради", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та передано у власність земельні ділянки, в тому числі земельну ділянку розміром 0,1805 га в АДРЕСА_1.

Крім того , рішенням Нетечинецької сільської ради від 30 вересня 2014 року № 3-34/2014 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_4 на території Нетечинецької сільської ради" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку, господарських споруд ОСОБА_4 на території Нетечинецької сільської ради в АДРЕСА_1 та передано земельну ділянку у власність.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 02 липня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Нетеничецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області №3-34/2014 від 30 вересня 2014 року та закрито провадження в цій частині.

Вважаючи вказані рішення незаконними та такими, що порушують її права та законні інтереси, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду для оскарження рішення Нетечинецької сільської ради № 7-42/2015.

Надавши правову оцінку діям відповідача стосовно прийняття оскаржуваних рішень, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Відповідно до статті 123 ЗК України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач неодноразово оскаржувала рішення Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Постановою Віньковецького районного суду від 24 січня 2014 року у задоволенні адміністративного позов відмовлено (справа №670/992/13-а).

Судом І інстанції встановлено, що приймаючи рішення сесії про надання дозволів на розробку технічної документації із землеустрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рада діяла в межах своїх повноважень, оскільки питання про надання земельних ділянок комунальної власності у власність або у користування громадян та юридичних осіб підлягає вирішенню саме радою як представницьким органом місцевого самоврядування, на території якої знаходиться спірна земельна ділянка, і не допустила порушень владних повноважень під час винесення оскаржуваних рішень.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а постанова Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 січня 2014 року - без змін.

18 листопада 2013 року Віньковецьким районним судом Хмельницької області прийнято постанову про відмову у задоволенні позовних вимог (справа №670/879/13-а).

Судом І інстанції встановлено, 30 липня 2013 року позивач письмово звернулась до Нетечинецької сільської Ради із заявою, в якій просила визначити згідно погосподарських книг розмір ділянки, на якій знаходиться будинок ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 та будинок покійної ОСОБА_6 по АДРЕСА_2. Також просила встановити межові знаки, необхідні для проведення замірів земельної ділянки для виготовлення технічної документації.

02 серпня 2013 року комісією Нетечинецької сільської ради з питань агропромислового комплексу, землекористування і соціального розвитку села на виконання заяви позивача проведено обстеження земельних ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_6 та складено акт обстеження земельної ділянки. Згідно вказаного акту земельна ділянка ОСОБА_4 становить 0,42 га, що відповідає погосподарській книзі, обмір земельної ділянки ОСОБА_6 становить 0,24 га, а згідно записів погосподарської книги по АДРЕСА_2, рахується 0,23 га. Під час обмірів виявлені чіткі межові знаки. Криниця знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_4 Порушень з боку ОСОБА_4 щодо межових знаків не виявлено, та згідно з статтею 108 пункту 1 допускається використання межових знаків будівель та споруд, які знаходяться на межі.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а постанова Віньковецького районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2014 року - без змін.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Нетечинецької сільської ради про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, у якому вона просила скасувати рішення сесії від 30 вересня 2014 року (справа №670/962/14-а).

Пов'язані вимоги позивача були предметом розгляду у цивільних справах №670/47/15-ц та №670/510/14-ц. Рішеннями Віньковецького районного суду від 11 листопада 2014 року та 23 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що Нетечинецька сільська рада діяла у межах повноважень наданих їй законами України та Земельним кодексом України.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Проте позивачем не доведено порушення її прав та інтересів оскаржуваними рішеннями суб'єкта владних повноважень, у зв'язку з чим підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Суд І інстанції відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, пропуск строку звернення до суду є підставою для залишення позовної заяви без розгляду, а не відмови у задоволенні позовних вимог.

Разом із цим, суд І інстанції не зазначив дату коли саме позивачу стало відомо зміст та підстави оскаржуваного рішення.

Наявні у справі докази, на думку колегії суддів, не свідчать про пропущення позивачем строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 02 липня 2016 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області №7-42/2015 від 18 травня 2015 року.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.