Справа № 815/4764/16
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4764/16
УХВАЛА

21 вересня 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бутенко А.В., розглянувши матеріали позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про скасування постанов в частині,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про скасування постанов в частині.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 11.05.2007 року уклала кредитний договір з АКІБ «УкрСиббанк» про надання споживчого кредиту №0..

В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором був укладений Іпотечний договір від 11.05.2007 року, предметом іпотеки якого є нерухоме майно - квартира, під номером 116, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 67.

Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та зареєстровано в Державному реєстрі іпотек.

12.12.2011 року АКІБ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відповідно до договору факторингу №1 свої права та вимоги за зобовязаннями по кредитному договору.

Позивач зазначив, що при зверненні 19.07.2016 року до нотаріуса йому стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором від 11.05.2007 року, накладено арешти, а саме: постановою № 48149827 від 14.08.2015 року, яка видана Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, постановою № 37715791 від 07.05.2013 року, яка видана Першим Суворовським відділом ДВС Одеського МУЮ, постановою АВ № 964405 від 25.02.2009 року, яка видана Другим Малиновським відділом ДВС Одеського МУЮ, постановою АА № 144066 від 14.04.2010 року, яка видана Підрозділом примусового виконання рішень ДВС Головного управління юстиції в Одеській області

На думку позивача, дії відповідача порушують права ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», оскільки позивач має переважне та першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Разом з тим, позивач зазначає, що він має бажання скористатись своїм правом щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а існування арешту, який накладений на предмет іпотеки унеможливлює реалізацію позивачем свого права іпотекодержателя звернути на нього стягнення шляхом набуття права власності. Також, позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач не повідомляв його як заставодержателя про накладення арешту на майно.

Відповідно до ст. 107 ККАС України, суддя після одержання позовної заяви зясовує, крім іншого, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначається ст. 17 КАС України, згідно з п.1 ч.1 якої компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору. Наявність у суб'єкта владних управлінських функцій означає, що він наділений адміністративною правосуб'єктністю, яка реалізується через певний обсяг конкретних прав і обов'язків (повноважень), необхідних для здійснення управлінської діяльності в тій чи іншій сфері публічної влади.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби щодо розгляду їх в порядку адміністративного судочинства врегульовано ст. 181 КАС України, частиною 1 якої визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позивач не є стороною або учасником виконавчого провадження.

Право особи на оскарження рішення державного виконавця в порядку адміністративного судочинства не є абсолютним, оскільки таке оскарження може здійснюватися лише за умови відсутності іншого, встановленого законом порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Позивач оскаржує дії відповідачів як іпотекодержатель, якому право Вимоги відступлено за договором 12.12.2011 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 6 ст. 3 названого Закону у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Статтею 572 Цивільного кодексу України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 4 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно позову та доданих до нього матеріалів позивач уклав договір про відступлення прав вимоги 12.12.2011 року, а оскаржує постанови відповідачів від 14.08.2015 року, 07.05.2013 року, 27.02.2009 року та 14.04.2010 року, тобто дві постанови винесені до державної реєстрації договору про відступлення прав вимоги.

Статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України суди визначено, що в порядку цивільного судочинства розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Під час вирішення такого спору зясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у звязку з чим зазначені вимоги є приватноправовими.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» № 3 від 13 грудня 2010 року, судами при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно.

Даний адміністративний позов про скасування постанов про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 14.08.2015 року, 07.05.2013 року, 27.02.2009 року та 14.04.2010 року, заявлений у звязку з наявністю у позивача пріоритетного права звернення стягнення на іпотечне майно перед іншими кредиторами, тобто предметом позову є спір з іншими кредиторами про захист наявного у позивача переважного права звернення стягнення на майно, що знаходиться в іпотеці.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таке ж право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про зняття арешту з майна передбачено ч. 2 ст. 114 та ст. 152 ЦПК України.

Враховуючи те, що спірні правовідносини повязані із невиконанням умов цивільно-правової угоди та реєстрацією права власності на спірне нерухоме майно, яка на думку позивачів, відбулась с порушенням вимог Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку», суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Такого висновку дійшла Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 14 червня 2016 року, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На підставі викладеного, суд вважає, що спірні правовідносини стосуються захисту порушених цивільних прав позивача, тому не відносяться до компетенції адміністративного суду, що унеможливлює розгляд цієї справи за правилами КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 107, 109, 165, 181 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про скасування постанов в частині.

Розяснити позивачам про їх право на звернення з відповідним позовом на загальних підставах в порядку цивільно-процесуального судочинства України до місцевого загального суду.

Позов повернути позивачам.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою з тих самих підстав до Одеського окружного адміністративного суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Бутенко А.В.