Справа № 811/3716/13-а
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2016 рокусправа № 811/3716/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рос Агро" та Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рос Агро" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

ТОВ «Рос-Агро» звернулося до суду з позовною заявою до Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07 листопада 2013 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 37500 грн. та накладено штрафну санкцію - 18750 грн.

В обґрунтування позову вказано, що будучи платником фіксованого сільськогосподарського податку, Товариство надало послугу (комбайнування) ТОВ "Тофлер-Агро", відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність від 20.03.2009 з Білоцерківським національним аграрним університетом. Посилаючись на приписи п. 209.2 ст. 209 ПКУ та зазначивши, що надана за вказаним договором послуга віднесена до сфери сільського господарства, позивач стверджував, що віднесення ним операції з надання послуги комбайна контрагенту ТОВ "Тофлер-Агро" до складу податкового зобов'язання суми ПДВ у розмірі 37500,00 грн. за червень 2013 року у податковій декларації з ПДВ за спеціальним режимом оподаткування діяльності у сфері сільського господарства є правомірним, а отже спірне рішення підлягає скасуванню.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 р. позовні вимоги задоволені частково. Визнане протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області від 07 листопада 2013 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю "РОС АГРО" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 37500 грн. та накладено штрафну санкцію - 18750 грн., в частині застосування штрафної санкції - 9375 грн. В іншій частині позову відмовлено у задоволенні. Згідно висновку суду, оскільки позивачем надавались послуги юридичній особі, яка не є сільськогосподарським товаровиробником (питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг за межами договору про спільну діяльність не перевищувала 75% вартості всіх товарів/послуг), а тому

позивач припустився помилки, включивши суму податку на додану вартість до скороченої декларації з податку на додану вартість. Щодо правильності обчислення розміру штрафної санкції, суд вказав, що відповідно до приписів п. 123.1 ст. 123 ПКУ штрафна санкція в даному випадку повинна становити 25% від суми визначеного податкового зобов'язання, оскільки докази вчинення позивачем повторного порушення протягом 1095 днів відсутні. Отже, штрафна санкція повинна становити 9375 грн.

Не погодившись з постановою суду, сторонами подані апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що оскільки Товариство зареєстроване як сільськогосподарське підприємство, є суб'єктом спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість та платником єдиного податку четвертої групи (фіксованого сільськогосподарського податку), тому, відповідно до п. 209.13 ст. 209 ПКУ, має подавати податкову декларацію за формою, що затверджується відповідно до п. 201.5 ст. 201 ПКУ. Одним з основних видів діяльності позивача, як суб'єкта спеціального режиму оподаткування, є надання послуг у рослинництві, облаштування ландшафту, а тому віднесення позивачем у податковій декларації з ПДВ скороченій до складу податкового зобов'язання суми ПДВ за червень 2013 р. операції з надання послуги комбайна контрагенту ТОВ «Тофлер-Агро» відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність від 20.03.2009 з Білоцерківським національним аграрним університетом є правомірним та відповідає положенням ПКУ. По взаємовідносинах з ТОВ «Тофлер-Агро» за період, що перевірявся, позивачем не було віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ 37500,00 грн. за операцією по наданню послуги комбайнування, відповідно, позивачем не зменшувалося податкове зобов'язання за червень 2013 року, яке було правомірно нараховане платником податку в звітному (податковому) періоді. Крім того, за твердженням позивача, наявні в матеріалах справи докази - довідка та податкові декларації за відповідний період ТОВ «Тофлер-Агро», підтверджують 100% питому вагу сільськогосподарського виробництва за період 01.06.2012-30.06.2013, а також те, що ТОВ «Тофлер-Агро» не здійснювало іншу господарську діяльність, крім тої, що передбачена договором про спільну діяльність. Наведене, на думку позивача, дає підстави для скасування постанови суду та ухвалення рішення про задоволення позову повністю.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду в частині задоволення позовних вимог та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. За твердженням відповідача, судом неповно з'ясовані обставини справи, що призвело до її неправильного вирішення. Зокрема, послуги комбайнування, надані ТОВ «Тофлер-Агро» відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність від 20.03.2009 з Білоцерківським національним аграрним університетом, позивач мав включити до податкових зобов'язань податкової декларації з ПДВ за червень 2013 р. (загальної). Це обумовлено тим, що підприємство, якому позивачем надавались послуги - ТОВ «Тофлер-Агро», не є сільгоспвиробником та така діяльність підпадає під визначення пп.153.14.1 п.153.14 ст. 153 ПКУ - оподаткування спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, а отже, для цілей оподаткування господарських відносин між учасниками такої діяльності прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів згідно пп.153.14.5 п.153.14 ст.153 ПКУ. Таким чином, висновки відповідача, викладені у акті перевірки щодо порушення позивачем п.185.1 ст. 185, п.188.1 ст. 188 ПКУ є правомірними.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції представники сторін не прибули, при цьому про їх належне повідомлення про дату, час та місце апеляційного розгляду свідчать наявні у справі докази. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України дана обставина не є перешкодою для розгляду справи.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, з урахуванням підстав та предмету проведеної відповідачем перевірки, при вирішенні спору щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд мав перевірити правомірність віднесення позивачем до складу податкового зобов'язання суми ПДВ у розмірі 37500,00 грн. за червень 2013 року у податковій декларації з ПДВ за спеціальним режимом оподаткування діяльності у сфері сільського господарства.

Слід зауважити, що дана справа неодноразово розглядалася судами різних інстанцій. За результатами розгляду даної справи судом касаційної інстанції ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 листопада 2015 року скасовані рішення судів першої та апеляційної інстанції, та справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. За висновком, наведеним в ухвалі Вищого адміністративного суду України, який є обов'язковим для суду першої інстанції при розгляді справи згідно ч.5 ст. 227 КАС України, для правильного вирішення спору необхідно було встановити чи був контрагент позивача (ТОВ «Тофлер-Агро») сільгоспвиробником. Тобто, з метою правильного вирішення спору, судам необхідно на підставі належних та допустимих доказів (зокрема, договору від 20 березня 2009 року про спільний обробіток земельної ділянки, укладеному між ТОВ «Тофлер-Агро» та Білоцерківським національним аграрним університетом), перевірити чи було ТОВ «Тофлер-Агро» сільгоспвиробником на час надання позивачем послуг згідно укладеного договору.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що умовою включення суми податку на додану вартість до скороченої декларації з податку на додану вартість є надання сільськогосподарським підприємством послуг з використанням сільськогосподарської техніки, крім надання її у фінансову оренду (лізинг), саме сільгоспвиробникам (юридичним особам), яким контрагент позивача не є.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, ТОВ "РОС АГРО" є сільськогосподарським підприємством суб'єктом спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість та має у власності сільськогосподарську техніку - комбайни для здійснення господарської діяльності.

Позивачем укладено з ТОВ "Тофлер-Агро" договір про надання послуг від 01 червня 2013 року, відповідно до змісту якого ТОВ "РОС АГРО" взяло на себе зобов'язання зібрати врожай зернових з використанням своєї техніки.

За змістом договору, укладеного 20 березня 2009 року між ТОВ "Тофлер-Агро" та Білоцерківським національним аграрним університетом про спільний обробіток земельної ділянки, навчальним закладом надано земельні ділянки, що перебувають у його володінні на праві постійного користування, загальною площею 2934,6 га ТОВ "Тофлер-Агро" для обробітку.

Пунктом 1 договору визначено, що сторони зобов'язуються шляхом об'єднання зусиль вирощувати зернові та олійні культури, буряки, займатися оптовою торгівлею зерном, насінням та кормами для тварин, а також переробкою сільськогосподарської продукції.

У 2013 році навчальний заклад подав статистичну звітність стосовно посівних площ сільськогосподарських культур, внесення мінеральних та органічних добрив, сівби та збирання урожаю (т. 2 а.с.15-25).

ТОВ "Тофлер-Агро" підтверджено інформацію, що підприємство є платником податку на прибуток на загальних підставах та має загальне свідоцтво платника податку на додану вартість.

Згідно наданих ТОВ «Тофлер-Агро» довідки про виробництво та реалізацію сільськогосподарської продукції за період 01.06.2012 по 30.06.2013, а також податкових декларацій за липень, жовтень, листопад 2013 р., підтверджено обсяг господарських операцій ТОВ «Тофлер-Агро» лише в межах договору про спільну діяльність, укладеного з Білоцерківським національним аграрним університетом про спільний обробіток земельної ділянки. Зокрема підтверджено, що в межах цього договору учасники займались виключно вирощуванням сільськогосподарської продукції (т. 2 ар.с. 26-43, 109).

Водночас, інформація про питому вагу вартості вироблених сільськогосподарських товарів/послуг за межами договору про спільну діяльність на запит суду першої інстанції ТОВ "Тофлер-Агро" не надано.

Сторони договору про спільну діяльність не реєстрували її у виді окремої юридичної особи.

На підставі договору про надання послуг від 01.06.2013 ТОВ "РОС АГРО" надало ТОВ "Тофлер-Агро" послуги по збиранню врожаю на суму 225 000 грн., в т.ч. податок на додану вартість - 37 500 грн., що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт від 30 червня 2013 року та податковою накладною від 30 червня 2013 року (т. 1 ар.с. 88-89).

Суму податку на додану вартість в розмірі 37 500 грн. включено до податкового кредиту податкової декларації з ПДВ (скороченої) за червень 2013 року.

Вирішуючи спір, суд керувався приписами ст. 209 ПКУ.

Наведеною нормою передбачено, що сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (п. 209.2 ст. 209 ПКУ).

Норми цієї статті застосовуються з урахуванням того, що сільськогосподарським є підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно (п. 209.6 статті 209 ПКУ). До діяльності у сфері сільського господарства віднесено надання послуг іншим сільгосптоваровиробникам (юридичним особам) та/або фізичним особам з використанням сільськогосподарської техніки, крім надання її у фінансову оренду (лізинг) (пп. "в" пп. 209.15.2 п 209.15 ст. 209 ПКУ).

Дія спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства поширюється, в тому числі, на надання послуг у рослинництві, облаштування ландшафту, зокрема на надання послуг із використанням сільськогосподарської техніки за участю обслуговуючого персоналу (пп. 209.17.14 п. 209.17 ст. 209 ПКУ).

Отже, як правильно вказав суд першої інстанції, обсяги постачання перелічених послуг з використанням сільськогосподарської техніки можуть відображатися у податковій декларації з податку на додану вартість, в якій відображаються результати діяльності з постачання сільськогосподарської продукції, за умови надання таких послуг іншим сільгосптоваровиробникам.

Також суд, встановивши, що сторони договору про спільну діяльність не реєстрували її у виді окремої юридичної особи, правильно послався на пп.14.1.139 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, згідно якого облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку. Для цілей оподаткування господарські відносини між учасниками спільної діяльності прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів.

Отже, встановивши, що позивачем надавалися послуги юридичній особі, яка не є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг ТОВ "Тофлер-Агро" за межами договору про спільну діяльність не перевищувала 75% вартості всіх товарів/послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність приписам податкового законодавства дій позивача з віднесення ним операції з надання послуги ТОВ "Тофлер-Агро" до складу податкового зобов'язання суми ПДВ за червень 2013 року у податковій декларації з ПДВ за спеціальним режимом оподаткування діяльності у сфері сільського господарства.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині нарахування штрафної фінансової санкції, суд послався на відсутність доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем повторного порушення протягом 1095 днів.

Так, спірним податковим повідомленням-рішенням від 07 листопада 2013 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 37500 грн., на позивача було накладено штрафну санкцію у розмірі 18750 грн., тобто 50% від збільшеної суми грошового зобов'язання.

Відповідно до приписів п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем не було надано доказів прийняття податкового повідомлення-рішення за результатом проведення попередньої перевірки відносно позивача, отже розмір штрафу в даному випадку мав застосовуватися у розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам та узгоджується з приписами вищенаведеної норми Кодексу. Окремо колегія суддів зазначає, що на спростування встановлених судом обставин в апеляційній скарзі відповідача жодних доводів не наведено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, а тому судове рішення, як законне і обґрунтоване, має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рос Агро" - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року по справі № 811/3716/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай