Справа № 642/3405/16-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р. Справа № 642/3405/16-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Лях О.П., Донець Л.О.

при секретарі Дорошенко Д.О.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - Федотова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2016р. по справі № 642/3405/16-а

за позовом ОСОБА_3

до Командира роти № 6 батальйону №1 УПП у м. Харкові лейтенант поліції Федотова Валерія Валерійовича

про визнання дій незаконними, скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до командира роти № 6 батальйону №1 УПП у м. Харкові лейтенанта міліції Федотова Валерія Валерійовича, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 887201 від 25.05.2016 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 887201 від 25.05.2016 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2016 р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з постановою суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2016 р. та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 25.05.2016 року керував автомобілем Іnfiniti QХ, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Клочківській у м. Харкові, порушив Правила дорожнього руху.

Постановою командира роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції Федотова В.В. про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 887201 від 25.05.2016 р. ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: при перестроюванні з лівої смуги на праву не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п 9.2 (б) Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з діями та рішенням відповідача ОСОБА_3 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, визначений законом, інспектором дотримані вимоги ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення на позивача адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. відповідає вимогам закону, винесена за наявності належних та допустимих доказів, наданими відповідачем доказами підтверджений факт вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами КУпАП, що встановлюють правила провадження у справах про адміністративні правопорушення - ст.254, ст.256, ст.ст. 248, 249, п.5 ч.1 ст.278, ст.268, ст.276, 279, 283, 284, 258 КУпАП зазначено, зокрема, що перед розглядом справи про адміністративне правопорушення після представлення посадової особи, яка розглядає справу, оголошується протокол, роз'яснюються права особі, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, заслуховуються пояснення даної особи, досліджуються докази, вирішуються клопотання, тощо; розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен бути відкритим, всебічним повним, вирішення справи повинно відбуватися у точній відповідності із законом, тощо.

Колегія суддів, перевіривши оскаржувану постанову серії ПС1 № 887201 від 25.05.2016 р., на відповідність визначеним ч. 3 ст. 2 КУпАП критеріям, прийшла до висновку, що при винесенні даної постанови відповідачем порушено ряд процесуальних вимог до провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме: ст. 245, 279, 280 КУпАП формальність притягнення особи до адміністративної відповідальності; як наслідок - порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема право на захист (ст. 268 КУпАП), яка має право бути присутньою при розгляді справи, що означає її активну участь у процесі розгляду: дача пояснень, заявлення клопотань, обґрунтування заперечень про адміністративне правопорушення, підготовка та подання відповідних доказів, отримання правової допомоги, для чого необхідний час для підготовки.

Також, у відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, зміст постанови свідчить про те, що вимоги ст. 280 КУпАП відповідачем виконані не були.

Як вбачається із матеріалів справи та відеозапису камери, у позивача, не відібрано пояснень інспектором поліції по факту адміністративного правопорушення, всупереч вимогам ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності постановою серії ПСІ № 887201 від 25.05.2016 р. відбулося із порушенням процедури, встановленої законом, що призвело до порушення його процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Відповідно до розділу 11 Правил дорожнього руху України, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16., 5.17.1. 5.17.3. а за їх відсутністю - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. Таку правову позицію також підтверджено і у листі Департаменту інфраструктури Харківської міської ради № 1574/0/78-16 від 10.06.2016 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306.

Згідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до розділу 11 Правил дорожнього руху України, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16., 5.17.1. 5.17.3. а за їх відсутністю - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Відповідно до офіційної інформації Департаментів Харківської міської ради, до компетенції яких належить визначення та розміщення дорожніх знаків та розмітки у місті Харків, на визначеному проміжку проїзної частини, відповідної дорожньої розмітки та дорожні знаки 5.16., 5.17.1. 5.17.3. (ПДР) - відсутні. Що також підтверджується і фотознімками, які містяться у матеріалах справи.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом, відповідно до ст. 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Як це передбачено ч. 1-3 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Судова колегія зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Судом першої інстанції встановлено, що у постанові по справі про адміністративне правопорушення серії ПСІ №887201 від 25.05.2016р. позивачем зазначено та зафіксовано на відео: «з постановою не згідний, тому керував автомобілем згідно до вимог правил дорожнього руху», що дає підстави дійти висновку, що позивач заперечував щодо допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на нього накладається в момент складення постанови у справі про адміністративне правопорушення, проте, оскільки він притягнутий до відповідальності за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, тому відповідач у справі як уповноважена посадова особа не мала обов'язку скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Також, необхідно зазначити, що ст. 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією фіксування адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. у справі № 5-рп/2015, у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Також, у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією виявлення адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з вказаним рішенням словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 58, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вказаного, розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення ПС1 № 887201 від 25.05.2016 р. на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Правова позиція по даному питанню висловлена Науково-консультативною радою при Вищому адміністративному суді України в узагальненому науково-консультативному висновку «Застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП» від 01.07.2015 р.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Законодавчі норми, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави вважати, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів того, що ОСОБА_3 порушив п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху, зокрема, пояснень свідків, інформації з технічних засобів, відповідачем до постанови не долучено.

Щодо наданого суду диску відеозапису, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугував висновок відповідача про порушення ОСОБА_3 п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху, а саме при перестроюванні з лівої смуги на праву не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

В свою чергу, під час перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського вбачається, що пересування транспортного засобу Infiniti QX д.н. НОМЕР_1 на проміжку проїзної частини дороги без відповідних дорожніх знаків 5.16., 5.17.1. 5.17.3. та дорожньої розмітки за умови коли кількість смуг невизначено, було здійснено з дотриманням ПДР, оскільки водій автомобіля визначивши безпечні інтервали для запобігання аварійної ситуації рухався по проїзній частини дороги без фактичного перестроювання з лівої смуги на праву, що свідчить про помилковість висновку відповідача про порушення позивачем п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині визнання протиправною постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та її скасування.

В свою чергу, судова колегія не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про визнання неправомірними дій посадової особи щодо складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності з урахуванням наступного.

Вчинення дії передбачає активне вчинення частини певної процедури. Позивач, зазначаючи таку позовну вимогу не вказав, яке саме діяння відповідача при складанні постанови є неправомірним. В свою чергу, складання постанови про адміністративне порушення, при його виявленні, є обов'язком посадової особи, передбаченим вимогами КУпАП.

Також не підлягає задоволенню вимога позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки у відповідності до ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2, 3 ст. 122, ст. 126 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки справа про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП розглядається та вирішується уповноваженою посадовою особою органу Національної поліції України, а не судом.

Що стосується заявленого представником позивача клопотання про винесення судом окремих ухвал з приводу порушень закону Федотовим В.В. та недоліків в роботі екіпажу патрульної поліції не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Колегія суддів зазначає, що підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення, що свідчить про те, що окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. При цьому, юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити.

Оскільки в даному випадку колегією суддів не встановлено такого порушення, підстав для винесення окремої ухвали немає. Крім того, колегія суддів зазначає, що винесення окремої ухвали є правом суду, а не його обов'яком.

Враховуючи те, що постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2016р. по справі № 642/3405/16-а в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 887201 від 25.05.2016 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП прийнята з порушенням норм матеріального права, вона підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про задоволення позовних вимог.

В іншій частині постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2016р. по справі № 642/3405/16-а прийнята з дотриманням норм матеріального права, а тому колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2016р. по справі № 642/3405/16-а - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2016р. по справі № 642/3405/16-а скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 887201 від 25.05.2016 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 887201 від 25.05.2016 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В іншій частині постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2016р. по справі № 642/3405/16-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Донець Л.О.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26.09.2016 року.