Справа № 361/8022/14-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/8022/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Селезньової Т.В. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

27 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представників:

позивача - ОСОБА_3,

відповідачів - Сенько О.В.,

третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області, Броварської міської ради Київської області, начальника Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області Рибакової Лілії Євгенівни, треті особи: Державна архітектурна-будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, ОСОБА_8, про визнання дій неправомірними, визнання незаконними та скасування Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач - ОСОБА_2, звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 до Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області, Броварської міської ради Київської області, начальника Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області Рибакової Лілії Євгенівни, треті особи: Державна архітектурна-будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, ОСОБА_8, в якому просить:

визнати неправомірними дії Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області, що полягають у виданні 28.05.2014 за № 31 ОСОБА_8 містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1;

визнати неправомірними дії начальника Управлінням містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області, головного архітектора міста Рибакової Л.Є., яка підписала 28.05.2014 виданні 28.05.2014 за № 31 ОСОБА_8 містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1;

визнати незаконними та скасувати містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1, виданні 28.05.2014 за № 31 ОСОБА_8.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом взято до уваги не всі докази, досліджені у судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні законні підстави, передбачені законом, для відмови третій особі у видачі містобудівних умов та обмежень станом на день розгляду заяви і прийняття відповідного рішення. Судом не встановлено в діях відповідача невідповідності закону чи іншим нормативним актам, не встановлено порушень порядку і процедури вчинення оспорюваних позивачем дій, не встановлено порушень прав позивача саме від дій та рішень суб'єкта владних повноважень, які б підлягали судовому захисту у даному процесуальному порядку.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, позивачу на підставі договору дарування від 15.12.1992 належить 11/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_5 в м. Бровари (квартира № 2 житловою площею 49,2 кв. м, загальною 79,5 кв. м).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 22.11.2000 № 375 він отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Згідно державним актам на право власності на земельні ділянки, виданим 07.09.2012 ОСОБА_8 є власником земельних ділянок площею 0,1190 га і 0,0259 га, розташованих по АДРЕСА_1 (тобто сусідніх з позивачем), з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

02.04.2013 Управлінням містобудування та архітектури ОСОБА_8 видано Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для реконструкції з розширенням індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, згідно яких основні техніко-економічні показники об'єкта будівництва: індивідуальний житловий будинок двоповерховий з цокольним поверхом, площа забудови 549,30 кв.м.

Постановою Броварського міськрайонного суду від 30.01.2013 позов ОСОБА_8 до Виконавчого комітету Броварської міської ради задоволено, зобов'язано Управління містобудування і архітектури було розглянути заяву ОСОБА_8 про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за даною адресою.

Рішенням Броварського міськрайонного суду від 31.05.2012 ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_8 про знесення самочинно розпочатого будівництва за вказаною адресою. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29.10.2012 дане рішення залишено без змін.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2013 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області, Броварської міської ради Київської області, треті особи Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, ОСОБА_8 про визнання дій неправомірними, визнання незаконними та скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки (від 2.04.2013).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014 вищевказана постанова Броварського міськрайонного суду скасована та ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_2 в цій частині задоволено, визнано неправомірними та скасовано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для реконструкції з розширенням індивідуального житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, що надані за результатами розгляду заяви ОСОБА_8 від 11.11.2011 №М-387 та протокольного рішення інвестиційної ради міста Бровари Київської області від 25.03.2013.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.05.2014 скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014 і залишено в силі постанову суду першої інстанції від 22.11.2013.

Рішенням Броварського міськрайонного суду від 12.03.2014, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03.06.2014, задоволено позов ІДАБК до ОСОБА_8, зобов'язано ОСОБА_8 здійснити за власний рахунок перебудову об'єкту будівництва (індивідуального житлового будинку) за даною адресою відповідно до проектної документації. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20.08.2014 вказані рішення залишено без змін.

В період часу, коли була чинною постанова апеляційного суду (тобто містобудівні умови були судовим рішенням скасовані) ОСОБА_8 у травні 2014 року звернувся повторно до відповідача за видачею йому містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, але вже для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: Київська обл., м. Бровари, АДРЕСА_1.

В заяві зазначено про долучення до неї додатків: копії державних актів на земельні ділянки за адресою: Київська обл., м. Бровари, АДРЕСА_1; викопіювання з топографо-геодезичного плану, м. Бровари; викопіювання з Генерального плану м. Бровари; ситуаційний план -схема місця розташування об'єкту будівництва, фотофіксація земельної ділянки з оточенням, містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкту будівництва.

Додатками до заяви були: графічна частина містобудівних умов та обмежень, яка передбачена п. 3.7 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 за № 109 «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст»; копії правовстановлюючих документів - державних актів на земельні ділянки за адресою: Київська обл., м. Бровари, АДРЕСА_1; копія викопіювання з топозйомки м. Бровари у масштабі 1:2000; копія викопіювання з генерального плану м. Бровари; копія ситуаційного плану місця розташування об'єкту будівництва; техніко-економічні показники об'єкта будівництва.

28.05.2014 Управлінням містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області ОСОБА_8 за його зверненням були видані Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки №31 для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: Київська обл., м. Бровари, АДРЕСА_1.

Вважаючи, що відповідачами протиправно видано Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки №31 видані 28.05.2014, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про місцеве самоврядування», Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 07.07.2011 № 109 (далі Порядок).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно із вимогами ст. 29 цього Закону фізична або юридична особа, яка подала до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати вихідні дані для проектування об'єкта будівництва, складовими даними яких є містобудівні умови та обмеження, які надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Розгляд заяви та надання вихідних даних або прийняття рішення про відмову у видачі вихідних даних здійснюються уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Частиною 5 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви. Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Статтею 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно п. 2.4 Порядку передбачено єдину підставу для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень, а саме невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Згідно р.11, п.2.1 Порядку містобудівні умови та обмеження є основною складовою вихідних даних. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідним спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури на безкоштовній основі протягом 10 робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви;

Відповідно до п.2.2 Порядку для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються: копії документів про право власності на земельну ділянку; ситуаційний пан (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М1:2000; кадастрова довідка (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг з земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко - економічними показниками запланованого об'єкта будівництва.

Пунктом 2.4 Порядку визначено, що розгляд заяви, надання містобудівних умов та обмежень, прийняття рішення про відмову у їх видачі здійснюються спеціальним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

В свою чергу, розділом 111 Порядку передбачено склад та зміст містобудівних умов та обмежень.

Таким чином, враховуючи, що єдиною підставою для відмови у видачі містобудівних умов є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що всі інші підстави і обставини, зазначені позивачем, не могли бути законною підставою для відмови ОСОБА_8 у видачі йому містобудівних умов.

Судом встановлено та убачається із оскаржуваних Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №31, виданих Управлінням ОСОБА_8 28.05.2014, що в них зазначені такі загальні дані: реквізити об'єкта будівництва: п.3. Наміри забудови: будівництво індивідуального житлового будинку; 6. Цільове призначення земельної ділянки: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки); 7. Посилання на містобудівну документацію: генеральний план населеного пункту, план зонування, детальний план території та рішення про їх затвердження (у разі наявності) - генеральний план міста затверджений рішенням Броварської міської ради від 26.08.1999 № 150-11-23; 8.Функціональне призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 9.основні техніко-економічні показники об'єкта будівництва: площа ділянки 0,1449га, індивідуальний житловий будинок двоповерховий з цокольним поверхом; площа забудови 583,80 кв.м, загальна площа будинку 1377,4кв.м, житлова 652,8кв.м, будівельний об'єм 54128 куб.м, в тому числі нижче рівня 634куб.м.

Даними Містобудівними умовами та обмеженнями забудови було встановлено такі умови та обмеження: п.1 - Гранично допустима висота будівель до 12 м.; п. 2 - Максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки 37,89%; п.4 - відстань від об'єкта, який проектується, до меж червоної лінії та ліній регулювання забудови - до АДРЕСА_1 - 4м; п.5- встановлено планувальні обмеження згідно з ДБН 360-92; п.6 - встановлено обмеження і умови щодо мінімально допустимих відстаней від об'єкту, що проектується, до існуючих будинків і споруд, згідно з ДБН 360-92, додаток 3.3 «протипожежні вимоги» таблиця 1, до об'єктів нерухомого майна суміжних землекористувачів: ОСОБА_2 - домоволодіння АДРЕСА_5 - 8,00м, ОСОБА_6, домоволодіння АДРЕСА_4 - 8,00м, ОСОБА_10, домоволодіння АДРЕСА_3 - 8,90м (при умові конструктивних характеристик - будинок з несучими та огороджувальними конструкціями з природних або штучних кам'яних матеріалів, бетону, залізобетону, із застосуванням листових і плитних негорючих матеріалів), ОСОБА_11 - домоволодіння АДРЕСА_2 - 8,00м.; відстань від суміжної межі земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_4 від найбільш виступної конструкції стіни - не менше 1,00м для догляду за будівлями, п.3.25, розділ «Садибна забудова».

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_8 звернувся до належного органу, у відповідності до вимог щодо такого звернення, подав заяву і долучив передбачені вказаними законами і Порядком необхідні документи. Перелік документів, поданих третьою особою, відповідає передбаченому Законом і Порядком переліку необхідних документів, а отже його звернення підлягало обов'язковому розгляду відповідачем з прийняттям одного з двох рішень: надати містобудівні умови та обмеження, або відмовити у їх наданні, з підстав, передбачених законом.

Матеріали справи підтверджують, що оспорювані позивачем дії вчинені і містобудівні умови видані органом і посадовою особою в межах їх компетенції і повноважень, заява ОСОБА_8 розглянута у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції за результатами оцінки доводів позивача щодо невідповідності наміру забудовника ОСОБА_8 і виданих йому містобудівних умов Генеральному плану міста, яким передбачено забудову індивідуальних одноквартирних житлових будинків садибного типу, оскільки на думку позивача ОСОБА_8, отримуючи містобудівні умови та обмеження на будівництво індивідуального одноквартирного будинку, в дійсності мав намір збудувати багатоповерховий (до чотирьох поверхів) багатоквартирний будинок готельного типу, площею, значно більшою, ніж площа індивідуального одноквартирного житлового будинку.

Стаття 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає, що Генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Відповідно до ст. 380 Цивільного кодексу України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно до п. 1.2. Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 за № 95 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж» індивідуальний (садибний) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, поверховість якої не повинна перевищувати чотирьох поверхів, призначена для постійного у ній проживання та яка складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень.

Як правильно зауважено судом першої інстанції, згідно чинного законодавства України не визначено максимальну площу індивідуального житлового будинку, його необхідне внутрішнє планування, розміщення приміщень, їх кількість, а визначено лише максимальну поверховість. Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено лише деякі відмінності в отриманні дозвільної документації для будинків з площею менше чи більше 300 кв.м., але не встановлено обмежень щодо площі і не зазначено вказану обставину як підставу для відмови у видачі містобудівних умов.

З матеріалів справи убачається, а саме згідно з містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки ОСОБА_8 не надавався дозвіл на будівництво багатоквартирного чи вищого за 4 поверхи житлового будинку. Наведене свідчить про відповідність на час видачі спірних містобудівних умов та обмежень намірів забудови містобудівній документації - Генеральному плану міста, яким передбачена забудова індивідуальними житловими будинками, а отже відповідач не мав підстав для відмови у видачі містобудівних умов з підстав невідповідності намірів забудови місцебудівній документації на місцевому рівні.

Суд апеляційної інстанції поділяє зауваження суду першої інстанції, що Закон в даному випадку не передбачає на стадії прийняття відповідним органом рішень на припущеннях, не передбачає можливості вимагати інші не передбачені законом документи, встановлювати інші не передбачені законом обмеження. Крім того, для розгляду даного адміністративного позову і для визначення правомірності дій відповідача безпосередньо при наданні містобудівних умов не може мати значення можливий прихований намір фізичної особи у майбутньому відступити від початкового плану і наміру забудови, чи намір особи у подальшому порушити видані умови, проекти, тощо, за що передбачена відповідальність у іншому порядку. Суд виходить з того, чи знав (та повинен був знати) відповідач про інші наміри забудовника, якщо вони не відповідали поданій ним документації, і чи містилась в поданій третьою особою документації конкретна інформація, яка вказувала на невідповідність наміру забудови містобудівній документації на місцевому рівні. З документів, які були долучені ОСОБА_12 до заяви і передані на розгляд відповідачу, вбачається повний перелік необхідних документів, і в них заявлено про намір забудови саме індивідуального житлового будинку площею 583кв.м, висотою 12м, що відповідає нормам і обмеженням, встановленим щодо будівництва індивідуальних житлових будинків.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для відмови ОСОБА_8 у видачі містобудівних умов та обмежень станом на день розгляду заяви і прийняття відповідного рішення, а саме 28.05.2014.

Також суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції щодо посилань позивача на проект реконструкції з розширенням індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 №01/11-13-АР, замовник ОСОБА_8, архітектор ОСОБА_13, в якому містяться ті самі техніко-економічні показники, що і у оскаржуваних містобудівних умовах, і в якому є схеми-плани поверхів даної будівлі, на яких зазначено коридорну систему поверхів, наявність однотипних жилих приміщень разом з санвузлами і тамбурами, що на думку позивача явно вказує на багатоквартирний будинок готельного типу, а не на індивідуальний житловий одноквартирний будинок, а також на фотознімки будівлі, зведеної ОСОБА_12 на ділянці по АДРЕСА_1, з яких видно розміри і зовнішній вигляд цієї будівлі, занадто великої для житлового одноквартирного будинку. Зокрема, дані знімки зроблені вже після видачі містобудівних умов, в наданих планах поверхів відсутня інформація, яка конкретно суперечить технічним характеристикам житлового будинку, а відтак наведене не могло бути підставою для відмови у видачі містобудівних умов станом на 28.05.2014.

Щодо посилань позивача на лист ІДАБК від 16.05.2014, згідно якого на спірній ділянці виконуються будівельні роботи із самочинного будівництва будівлі невизначеного призначення без відповідної документації, яка дає право на виконання будівельних робіт, слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено, що наявність самочинного будівництва на ділянці є підставою для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень.

Крім того, в роз'ясненнях, наданих 12.11.2014 Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, зазначено, що наявність на земельній ділянці будівель і споруд, у тому числі, самовільно збудованих, не є підставою для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься схематичний план земельної ділянки по АДРЕСА_7 і експлікація будівель на ній, де сусідня господарська споруда зазначена як дерев'яна, дощата. На топозйомці земельної ділянки по АДРЕСА_8 вказана сусідня споруда зазначена літерами КН (кам'яна нежила). Відповідно до поданої ОСОБА_12 ситуаційної план-схеми споруда за адресою: АДРЕСА_7, зазначена як КН (кам'яна, нежитлова).

Проте, згідно з актами обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_6 від 18.06.2015 та від 05.07.2016, зроблених депутатами Броварської міської ради, споруда по АДРЕСА_7 (сарай) є дерев'яною. Згідно з листами-відповідями від 06.07.2016 відстань від дерев'яної господарської споруди по АДРЕСА_6 від будинку ОСОБА_12 по АДРЕСА_8 становить 8,9м, що не відповідає вимогам встановлених відстаней протипожежних розривів згідно ДБН 360-92, ДБН В.1.1-7-2002.

За приписами із п. 3.25а* державних будівельних норм України 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка №3.1. Таблицею 1 додатку №3.1. вищезазначених будівельних норм передбачено відстань при ступені вогнестійкості будинків І, II - 6/9 м. Відповідно до додатку Д до Державних будівельних норм України В.1.1.7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва» до І, II ступенів вогнестійкості відносяться будинки, з несучими та огороджувальними конструкціями з природних або штучних кам'яних матеріалів, бетону, залізобетону із застосуванням листових і плитних негорючих матеріалів.

Судом встановлено, що відповідач, приймаючи рішення, виходив з наданих третьою особою документів, перелік яких відповідав вимогам закону. Водночас, відповідальність за достовірність поданих відомостей для прийняття рішення суб'єктом владних повноважень може покладатись на особу, що надала такі неправдиві відомості. Поряд з цим до заяви ОСОБА_8 було надано визначений перелік документів.

Отже, для вирішення питання щодо правомірності дій відповідача, в межах розгляду даної адміністративної справи, така обставина не може мати значення, оскільки на відповідача у даному випадку закон не покладав відповідальності за подання фізичною особою (потенційним забудовником) документів з недостовірною інформацією, і закон на відповідача не покладав обов'язку перевіряти достовірність відомостей в наданих йому громадянином документах.

Крім того, як встановлено судом споруда по АДРЕСА_6 перебуває у власності ОСОБА_12, який не оспорює містобудівні умови, що надані ОСОБА_8 Тобто, обставина щодо технічних характеристик зазначеної будівлі, за умови неналежності її позивачу, жодним чином не впливає на права позивача, як суміжного землекористувача і власника сусіднього будинку.

Також не заслуговують на увагу обґрунтування позивача щодо порушення його прав як землекористувача і власника будинку, з посиланнями на акт обстеження від 29.06.2016, складеного депутатом міської ради ОСОБА_14, згідно якого встановлено, що на ділянці по АДРЕСА_8 піднято рівень ґрунту і не вжито заходів для упередження зсуву підсипки на суміжну ділянку по АДРЕСА_5, фотознімки, на яких зафіксоване затінення ділянки. Факт затінення від сусідньої будівлі дозволеної висоти в умовах густоти міської житлової забудови та факт підтоплення сусідньої ділянки не є підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень, передбаченою законом.

Таким чином, судом першої інстанції, в межах заявлених позовних вимог правомірно не встановлено в діях відповідача невідповідності закону чи іншим нормативним актам, не встановлено порушень порядку і процедури вчинення оспорюваних позивачем дій, не встановлено порушень прав позивача саме від дій та рішень суб'єкту владних повноважень, які б підлягали судовому захисту в адміністративному порядку.

Наведені фактичні обставини та висновки суду під час розгляду справи апеляційним судом спростовні не були.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 27.09.2015 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.