Справа № 807/252/16
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
15 серпня 2016 рокум. Ужгород№ 807/252/16
Закарпатський окружний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Скраль Т.В.,
при секретарі Меренич І.А.,
позивача: ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2,
відповідача 1: УМВС України в Закарпатській області - представник ОСОБА_3Ю,
відповідача 2: ГУ Національної поліції в Закарпатської області - представник ОСОБА_3
третя особа: Закарпатська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України - представник не з"явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, третя особа : Закарпатська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, -
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (далі відповідач 1), Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Закарпатська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України (далі третя особа), якою просив: 1) поновити строк звернення до суду, у звязку з тим, що пропущений з поважних причин; 2) визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області від 06.11.2015 року за № 250 о/с по особову складу в частині звільнення ОСОБА_1 (М-226899) із займаної посади; 3) поновити ОСОБА_1, на посаді інспектора слідчого відділення Тячівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області з 06 листопада 2015 року (а.с.4-12).
04 липня 2016 року, у судовому засіданні представником позивача подано заяву про зміну позовних вимог, згідно останніх представник позивача просив викласти позовні вимоги в такій остаточній редакції: 1) визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області від 06.11.2015 року за № 250 о/с по особовому складу в частині звільнення ОСОБА_1 (М-226899) із займаної посади; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора слідчого відділу Тячівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області з 06 листопада 2015 року; 3) зобовязати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу в органах Національної поліції; 4) стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 судовий збір (а.с.80-82).
Відповідно до положень п.1, п.3 ч.1 ст.168 КАС України, суд може за заявою сторони чи за власною ініціативою постанови додаткову постанову, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд ухвалює додаткове судове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що постановою суду від 04 серпня 2016 року не вирішено питання щодо наступних позовних вимог:
1. Зобовязати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу в органах Національної поліції.
2. Стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 судовий збір.
Представник позивача в судовому просив суд позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідачів в судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне прийняти додаткову постанову, якою у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне.
Щодо позовної вимоги про зобовязання Головного управління Національної поліції в Закарпатській області прийняти ОСОБА_1 на службу в органах Національної поліції України, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Будь-яке звільнення передбачає дотримання процедури передбаченої законодавством. В даному випадку судом за постановою суду поновлено позивача на займаній посаді, тобто порушене право позивача відновлено судом, а зобов'язання відповідача вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу в органах поліції не є належним способом судового захисту такого права у спірних правовідносинах.
Суд наголошує, що в силу принципу розподілу державної влади в Україні, закріпленого статтею 6 Конституції України суд не вправі зобовязати субєкта владних повноважень вчинити дії, які відносяться до його виключеної компетенції (дискреційних повноважень).
Вирішення питання щодо прийняття на службу віднесено до виключної компетенції ГУ НП України в Закарпатській області. Окрім того, визнаючи протиправним наказ в частині звільнення позивача, суд враховує, що відповідно до пункту 19 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.
Беручи до уваги, що наказ про звільнення позивача з органів внутрішніх справ винесений відповідачем протиправно, позивач підлягає поновленню на роботі.
З огляду на викладене, слід зазначити, що в разі визнання судом звільнення незаконним, поновлення на займаній посаді та додаткового вирішення питання про прийняття на службу незаконно звільненого працівника не вимагається, тому така вимога до задоволення не підлягає.
Щодо позовної вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 судового збору, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Отже, позивач звільнений від сплати судового збору.
Однак, позивач при подачі адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 1102,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 28.03.2016 року №0.0.527866807.1 (а.с.3).
Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, позивач відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільнений, а інші судові витрати підтвердженні в ході судового розгляду не були, то такі витрати з Державного бюджету не присуджуються.
Оскільки судові витрати по справі відсутні, суд не може дану позовну вимогу задовольнити, а тому у задоволенні такої слід відмовити.
Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7 - додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Суд вбачає за необхідне розяснити позивачу, що згідно пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.
Керуючись ст.ст. 94, 168, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позовних вимог позивача в частині зобов'язання Головного управління Національної поліції в Закарпатській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу в органах Національної поліції та стягнення солідарно з відповідачів витрат на сплату судового збору - відмовити .
Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_4