Справа № 554/3835/16-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 р.Справа № 554/3835/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м.Полтаві Департаменту патрульної поліції на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 30.06.2016р. по справі № 554/3835/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора патрульної поліції роти № 2 батальону Управління патрульної поліції у м.Полтава Департаменту патрульної поліції Городінського Сергія Анатолійовича третя особа Департамент патрульної поліції національної поліції України

про скасування постанови серії ПС2 №667435 від 10.05.2016 року про накладення адміністративного стягнення у сумі 255 грн. за ч.1 ст. 122 КУАП,

ВСТАНОВИЛА:

16.05.2016 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону УПП у м. Полтава ДПП Городінського Сергія Анатолійовича у якому просив скасувати постанову серії ПС2 №667435 від 10.05.2016 року про накладення адміністративного стягнення в сумі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 10.05.2016 року приблизно о 09.30 год. він рухався на автомобілі Сузукі Свіфт д.н. НОМЕР_1 із центра міста та на вулиці Фрунзе (наразі Європейська) 225 повернув ліворуч до ТД «Меблевий квартал». При цьому дорожня розмітка у місці її перетину мала розриви, тобто суцільної лінії не було. Вважає, що Правил дорожнього руху він не порушував, а постанову щодо нього безпідставною.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 30.06.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Постанову серії ПС2 №667435 від 10.05.2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в сумі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП скасовано. Повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету України сплачений ним судовий збір в сумі 580 (п'ятсот вісімдесят) грн., згідно платіжного доручення № 13 від 01.06.2016 року.

Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 30.06.2016 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що позивач перетнув подвійну суцільну лінію, тому дії відповідача є правомірними. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги відеоматеріали та пояснення свідка.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Постанову суду першої інстанції не оскаржує.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно постанови серії ПС2 №667435 від 10.05.2016 року, на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що він 10.05.2016 року о 09.38 год., керуючи транспортним засобом Сузукі Свіфт д.н. НОМЕР_2 у м. Полтаві по вул. Фрунзе 186а здійснив поворот ліворуч, перетнувши подвійну дорожню горизонтальну розмітку, чим порушив п.п.8.5 д.2 дорожньої розмітки 1.3 ПДР (а.с.30).

Як у судовому засіданні так і на місці складення даної постанови позивач своєї провини не визнавав, наполягає на тому, що була відсутня подвійна суцільна лінія за перетинання якої застосовано стягнення.

Відповідач та представник третьої особи вказують, що 10.05.2016 року при складенні відносно позивача постанови розмітка була подвійною суцільною.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на пояснення інспекторів та відеозапис порушення.

Проте колегія суддів не приймає показання інспекторів, як безперечний доказ правопорушення, зазначаючи що вони не можуть безперечно спростовувати заперечення позивача.

Положеннями ч.1 ст. 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.3 ст. 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Відповідно до ст.. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім

переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Єдиним об'єктивним доказом, який наданий відповідачем, це відеозапис події, здійснений згідно пояснень, з камери на одягу поліцейського, а згідно самого відеозапису фактично вбачається, що вона здійснена з камери розташованої в автомобілі, але не на одягу поліцейського, що визнав представник третьої особи при дослідженні запису.

Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію».

При цьому норма статті 31 Закону України «Про національну поліцію» є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Обов`язковою умовою її використання є виконання частини 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями представника Департаменту патрульної поліції національної поліції України докази дотримання умов, передбачених ч.2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», відсутні.

Також з матеріалів справи не вбачається який саме засіб відео фіксації був використаний. Тобто відсутні докази відповідності фіксації і ч. 1 ст. 40 Закону України «Про поліцію».

Враховуючи зазначене, даний доказ не може вважатися доказом отриманим законним шляхом, оскільки він отриманий не у відповідності до вимог спеціальної норми, а саме ст.40 Закону України «Про національну поліцію».

Крім того, в матеріалах справи взагалі відсутні дані щодо засобу, яким здійснювалася технічна фіксація правопорушення.

З урахуванням наведеного, об'єктивні докази, які б достеменно свідчили про скоєне позивачем порушення в матеріалах справи відсутні.

Запис, якій здійснена при оформленні правопорушення, не містить інформації щодо порушення і відповідно апелянт не посилається на нього як на доказ правопорушення про що зазначено представником третьої особи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 30.06.2016р. по справі № 554/3835/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.09.2016 р.