Справа № 826/25885/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 вересня 2016 року № 826/25885/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. при секретарі судового засідання Дробчак В. М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Національної парламентської бібліотеки України

про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної парламентської бібліотеки України про визнання протиправними дії Національної парламентської бібліотеки України, які полягають у ненаданні ОСОБА_1 на його запит від 25.09.2015 №420 публічної інформації, що запитувалася; зобов'язання Національну парламентську бібліотеку України надати ОСОБА_1 на його запит на інформацію від 25.09.2015 №420 публічну інформацію, що запитувалася.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено Закон України «Про доступ до публічної інформації», оскільки його запит від 25.09.2015 №420 фактично розглянуто не було, з огляду на те, що відповідь містить в собі цитування чинного законодавства України.

Враховуючи вказані обставин, ОСОБА_1 вважає, що Національною парламентською бібліотекою України було відмовлено у задоволенні його запиту від 25.09.2015 №420.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Разом з цим, в судовому засіданні 31.05.2016 на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2016 відмовлено в задоволенні клопотання Національної парламентської бібліотеки України про закриття провадження в адміністративній справі №826/25885/15.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2015 ОСОБА_1 звернувся до Національної парламентської бібліотеки України з інформаційним запитом №420 в якому просив надати звірену в порядку встановленому законодавством:

1) копію наказу, яким внесені зміни до порядку (режиму) роботи Національної парламентської бібліотеки України з 01.10.2015;

2) копію наказу, яким внесені зміни до Правил користування Національною парламентською бібліотекою України щодо режиму обслуговування користувачів з 01.10.2015;

3) копію штатного розкладу Національної парламентської бібліотеки України на 2015, у тому числі із змінами, якщо такі є.

Листом від 02.10.2015 №580/1-13 відповідач повідомив заявника, що оскільки Національна парламентська бібліотека України є розпорядником публічної інформації відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної формації», предмет запиту не може бути віднесений до публічної інформації. Крім того, у зазначеному листі наведені правові норми чинного законодавства.

ОСОБА_1 вважає, що відповідачем запитуваної інформації надано не було, що в силу приписів Закону України «Про доступ до публічної інформації» є відмовою в задоволенні запиту, яка, в свою чергу, є необґрунтованою.

Враховуючи зазначені обставини, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, з урахуванням пояснень сторін, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному дослідженні доказів дійшов до наступних висновків.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

При цьому, публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 1 Закону №2939-VI).

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється, серед іншого, на принципах вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом (п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону №2939-VI).

Суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації, в контексті приписів ч. 1 ст. 12 Закону №2939-VI є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами (ч. 3 ст. 13 Закону №2939-VI).

При цьому, усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч. 4 ст. 13 Закону №2939-VI).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону №2939-VI розпорядники інформації зобов'язані вести облік запитів на інформацію.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (ч. 2 ст. 22 Закону №2939-VI).

Аналіз вказаних правових норм в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що розпорядник публічної інформації має обов'язок надати відповідь на запиту на інформацію, яким його задовольнити або відмовити у задоволенні останнього. При цьому, підстави для відмовити у задоволенні запиту є, в контексті ч. 1 ст. 22 Закону №2939-VI вичерпними та розширенню не підлягають. Водночас, відповідь по суті запиту вважається неправомірною відмовою у наданні інформації.

Як вже було зазначено судом вище, позивач звернувся до відповідача із інформаційним запитом, в якому просив надати належним чином завірені копії наказів та штатного розкладу Національної парламентської бібліотеки України.

Натомість, з листа Національної парламентської бібліотеки України від 02.10.2015 №580/1-13 слідує, що відповідачем процитовано норми чинного законодавства та зазначено , що предмет запиту не може бути віднесений до публічної інформації .

Суд оцінивши вказані обставини звертає увагу на наступне.

Так, статус бібліотек, правові та організаційні засади діяльності бібліотек і бібліотечної справи в Україні. Цей Закон гарантує право на вільний доступ до інформації, знань, залучення до цінностей національної та світової культури, науки та освіти, що зберігаються в бібліотеках визначено Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» від 27.01.1995 № 32/95-ВР (далі - Закон № 32/95-ВР у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 вказаного закону визначено, що бібліотека - інформаційний, культурний, освітній заклад (установа, організація) або структурний підрозділ, що має упорядкований фонд документів, доступ до інших джерел інформації та головним завданням якого є забезпечення інформаційних, науково-дослідних, освітніх, культурних та інших потреб користувачів бібліотеки, бібліотечна послуга - результат діяльності бібліотеки із задоволення інформаційних, науково-дослідних, освітніх, культурних та інших потреб користувачів бібліотеки.

В той же час, основою державної політики в галузі бібліотечної справи є реалізація прав громадян на бібліотечне обслуговування, забезпечення загальної доступності до інформації та культурних цінностей, що збираються, зберігаються та надаються в тимчасове користування бібліотеками (ч. 1 ст. 4 Закону № 32/95-ВР).

Згідно ст. 7 Закону № 32/95-ВР Національна бібліотека України є провідним культурним, освітнім, науково-інформаційним державним закладом, що здійснює функції науково-дослідного, методичного та координаційного центру з питань бібліотекознавства, бібліографознавства, документознавства, бере участь у розробленні державної політики в галузі бібліотечної справи та її реалізації. Національна бібліотека України володіє потужним фондом вітчизняних і найважливіших науково значущих зарубіжних документів і задовольняє найрізноманітніші потреби суспільства, сприяє розвитку науки, освіти, культури, здійснює міжнародне співробітництво у формуванні та використанні світових бібліотечних ресурсів.

Аналіз вказаного дає суд підстави дійти висновку, що Національна бібліотека України бере участь в реалізації прав громадян на бібліотечне обслуговування, тобто користувачів бібліотеки - фізичної чи юридичної особи, яка звернулося до послуг бібліотеки.

При цьому, згідно п. 2.1. статуту Національної парламентської бібліотеки України метою її діяльності є сприяння реалізації прав громадян на знання, освіту, користування культурними досягненнями, інформацією тощо.

Отже, з вищевказаного слідує, що Національна парламентська бібліотеки України є розпорядником публічної інформації в контексті приписів п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI, з огляду на те, що нею надаються, зокрема, освітні послуги.

Таким чином, запитувані позивачем документи є публічною інформацією, оскільки прямо пов'язані з виконанням відповідачем свої обов'язків.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що відповідачем протиправно не надано запитувану публічну інформацію на запит позивача, з огляду на що позовні вимоги про визнання протиправними дії Національної парламентської бібліотеки України, які полягають у ненаданні ОСОБА_1 на його запит від 25.09.2015 №420 публічної інформації, що запитувалася обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Як наслідок, судом вбачається наявність підстав для задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог про зобов'язання Національну парламентську бібліотеку України надати ОСОБА_1 на його запит на інформацію від 25.09.2015 №420 публічну інформацію, що запитувалася.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні спору по суті враховувалися заперечення подані відповідачем, проте останні не спростовують доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

В той же час, судом враховано інші доводи ОСОБА_1, однак останні не впливають на розгляд справи по суті, а тому, на думку суду оцінці не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи позов в силу положень частини 2 статті 71 КАС України не спростував твердження позивача.

Отже, враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення адміністративного позову в цілому.

Керуючись ст. ст. 69-71,160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 повністю.

2. Визнати протиправними дії Національної парламентської бібліотеки України, які полягають у ненаданні ОСОБА_1 на його запит від 25.09.2015 №420 публічної інформації, що ним запитувалася.

3. Зобов'язати Національну парламентську бібліотеку України надати ОСОБА_1 на його запит на інформацію від 25.09.2015 №420 публічну інформацію, що ним запитувалася.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда