Справа № 308/14694/15а
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 р. Справа № 876/5508/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представника позивача Резуненко О.А.,

представника відповідача Олійник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.07.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про стягнення невиплаченої пенсії та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.12.2015 року звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в якому просить стягнути з відповідача 202410,57 грн. невиплаченої пенсії та 166592,46 грн. компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.07.2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є інвалідом третьої групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено, визнано відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 у підвищенні пенсії за вислугу років на 150% від мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.03.1999 року по 01.05.1999 року та в подальшому на 300% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 березня 1999 року неправомірною та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 провести ОСОБА_1 підвищення пенсії за вислугу років на 300 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 березня 1999 року, стягнуто із Закарпатського ОВК недоотриману суму підвищення до пенсії за вислугу років з врахуванням підвищення цієї пенсії на 150 та 300 процентів мінімальної пенсії за віком у відповідний період, починаючи з 01 березня 1999 року у розмірі 86933 грн. 03 коп. Рішення набрало законної сили.

14.02.2008 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області замінено боржника Закарпатський обласний військовий комісаріат на Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2а-1009/06.

29.02.2008 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2а-1009, виданого 21.12.2006 року.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції до 01.01.2006 року), інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком. Сам розмір мінімальної пенсії, що є базою для обчислення підвищень інвалідам війни III групи, визначався (до 01.01.2006 р.) згідно п.п. «е» п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів» (в редакції від 27.08.2003 р.), тобто з 01.10.2003 року встановлено, що виходячи з розміру 19 гривень 91 копійок проводиться розрахунок підвищень, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». До положень ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», були внесені зміни відповідно до яких визначені розміри виплати інвалідам І групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, вказані положення у вищезазначеній редакції діють з 01 січня 2006 року та були чинними на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи судом першої інстанції, неконституційними не визнавались.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» від 2 листопада 2006 року №1522 та Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», з 01.01.2007 року органам Пенсійного фонду України передано функцію з призначення перерахунку пенсії деяким категоріям громадян, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в зв`язку з чим наказом Пенсійного фонду України №186 від 27.11.2006 року затверджено Інструкцію з передачі пенсійних справ та інших пенсійних документів від органів Міністерства оборони України органам Пенсійного фонду України та на підставі якої і було здійснено прийом-передачу пенсійних справ.

А тому колегія суддів вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке не було стороною у справі про нарахування підвищення до пенсії позивачу в розмірі 300% мінімальної пенсії за віком, пенсія позивача була приведена у відповідність до зміненого законодавства, а саме підвищення в розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для інвалідів ІІІ групи і пенсія нараховувалася та виплачувалася у цих розмірах, відтак заборгованість по виплаті пенсійного забезпечення перед позивачем відсутня, а позивачем та його представником не подано будь-яких інших доказів правомірного нарахування невиплаченої пенсії, що є на його думку, а подані тільки його розрахунки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.02.2007 року за № 135/13402, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яким врегульовано питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пункт 18 вказує, що рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії, апелянт посилається на відсутність відповідного рішення ГУ ПФУ у Закарпатській області, однак суд вважає, що пенсія ОСОБА_1 вже була призначена та виплачувалась.

Колегія суддів дійшла висновку, що пенсія позивачу нарахована не була, у вказаному позивачем розмірі, а саме 202410,57 грн. та 166592,46 грн., отже підстави для компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати позивачу відсутні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.07.2016 року у справі №308/14694/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 27.09.2016 року