Справа № 461/12687/14-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2016 р. № 876/6063/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 24 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє її представник ОСОБА_2 до Львівської митниці Міндоходів про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_1 із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову № 1793/20912/14 від 10.10.2014 у справі про порушення митних правил, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України (далі - МК України) та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 102 091,38 грн., провадження у справі про порушення митних правил закрити.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 24.12.2014 в задоволенні позову було відмовлено.

Проте така була скасована постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2015 та задоволено позов повністю, скасовано постанову № 1793/20912/14 від 10.10.2014 у справі про порушення митних правил.

За наслідками касаційного перегляду, Вищий адміністративний суд України ухвалою від 03.08.2016 касаційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнив частково, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2015 скасував, а справу направив на новий апеляційний розгляд.

Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі вказав, що на момент подачі позивачем апеляційної скарги на постанову Галицького районного суду м. Львова від 24.12.2014 положення ч.2 ст.171-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) були чинними, тому відповідно до положень п.1 ч.5 ст.189 КАС України, суддя-доповідач мав відмовити у відкритті апеляційного провадження, якщо справа не підлягає апеляційному розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що на дату подання МД відповідно до товарно-супровідних документів володіла всіма відомостями щодо характеристик імпортованого товару, що дало їй змогу без проведення його огляду заповнити МД від 25.07.2014. Крім того, судом першої інстанції не враховано доказів помилковості Висновку № 2853 від 01.08.2014, на якому ґрунтується постанова митного органу від 10.10.2014. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційне провадження в справі необхідно закрити, як помилково відкрите з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що 13.01.2015 апелянт подав апеляційну скаргу та оскаржує постанову Галицького районного суду м. Львова від 24.12.2014, яка ухвалена з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, а тому на момент її ухвалення оскарженню не підлягала.

07.07.2010 в Закон України «Про судоустрій та статус суддів» були внесені зміни, зокрема до ст. 171-2 КАС України, відповідно до яких - рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

У пункті 8 частини третьої статті 129 Конституції України вказано, що однією із засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

У Рішенні від 28.04.2010 № 12-рп/2010 у справі про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду Конституційний Суд України зазначив, що положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень. При цьому, як випливає зі змісту цього Рішення, право на апеляційне і/або касаційне оскарження не є абсолютним, оскільки у випадках, прямо передбачених законом, воно може бути обмежене.

Аналіз норм частини другої статті 171-2 КАС у взаємозв'язку з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України дає підстави дійти висновку, що нормативне визначення «рішення є остаточним і оскарженню не підлягає» означає, що рішення суду, постановлене у справі щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема й рішення посадових осіб митного органу про накладення штрафу на особу за невиконання митних правил, відповідальність за порушення яких встановлена статтею 485 МК України, не може бути оскаржене ні в апеляційному, ні в касаційному порядку. Таке визначення вказує на пряму заборону їх оскарження.

Конституційний Суд України також неодноразово зазначав, що апеляційне оскарження судового рішення можливе в усіх випадках, крім тих, коли закон містить пряму заборону на таке оскарження [рішення від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 (абзац другий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини) та 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010 (абзац другий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини].

Водночас Конституційний Суд України Рішенням від 8 квітня 2015 року № 3-рп/2015 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої статті 171-2 КАС. Зазначені положення втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, до 08.04.2015 право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності обмежувалося лише зверненням за захистом до суду першої інстанції з подальшим розглядом обставин справи і постановленням судового рішення та не поширювалося на можливість його інстанційного оскарження.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 18 травня 2016 року у справі № 21-934а16.

Згідно ч.1 ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1 і 2 ч.1 ст.237 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що при прийнятті апеляційної скарги слід було застосувати положення ч.5 ст.189 КАС України.

Слід зазначити, що Львівським апеляційним адміністративним судом 17.08.2016 в даній справі відкрито провадження, проте, на момент подання апеляційної скарги судове рішення не підлягало оскарженню, з огляду на ч. 2 ст. 171-2 КАС України, а відтак виключається її перегляд в порядку апеляційного провадження.

За таких обставин, відкриття апеляційного провадження щодо апеляційного перегляду постанови Галицького районного суду м. Львова від 24.12.2014 у справі № 461/12687/14-а є помилковим, а тому апеляційне провадження слід закрити, як помилково відкрите.

Керуючись ст.ст. 41, 160 ч. 3, 189 ч.2, 196, 205 ч.3, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційне провадження у справі № 461/12687/14-а (апеляційне провадження № 876/6063/16) за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 24 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє її представник ОСОБА_2 до Львівської митниці Міндоходів про скасування постанови - закрити, як помилково відкрите.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П. Нос

Повний текст ухвали складено 27.09.2016.