Справа № П/811/3349/15
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2016 рокусправа № П/811/3349/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції України Кіровоградської області, Національної поліції України, Гайворонського районного відділу Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції Кіровоградської області, Національної поліції країни, Гайворонівського районного відділу Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Кіровоградської області №383 с/с від 06.11.2015 р. у частині її звільнення за п. 64 "г" (через скорочення штату);

- поновити ОСОБА_1 на службі до відомства Міністерства внутрішніх справ України та зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України працевлаштувати ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу помісячно з дня звільнення до виконання судового рішення про поновлення на службі;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України 15000,00 грн. моральної шкоди.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов повністю.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони та їх представники не прибули. Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, їх неприбуття до суду не перешкоджає судовому розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, позивачка з 15 серпня 1995 року проходила службу в органах внутрішніх справ України, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці (а.с.10, т.1).

Наказом УМВС України в Кіровоградській області № 92 о/с від 10.03.2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду дільничного інспектора міліції СДІМ МГБ Гайворонівського РВ.

Наказом УМВС України в Кіровоградській області №383 о/с від 06.11.2015 року капітана міліції ОСОБА_1 (М-086133) дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського районного відділу УМВС України в області звільнено у запас Збройних сил за п.64 "г" (через скорочення штатів), згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та відповідно до пунктів 10 та 11 розділу ІХ Закону України "Про Національну поліцію". Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 20 років 03 місяців 01 день (а.с.33 т.2).

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIІI (далі - Закон № 580-VІІІ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 р., в частині, що не суперечить вказаному закону (далі - Положення № 114).

Відповідно до пункту 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VІІІ, останній набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім, пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Отже, позивач попереджена про звільнення через скорочення штатів в силу Закону. При цьому, вжиття заходів для працевлаштування працівника в новоутвореній установі відповідно до вказаного Закону не є обов'язком роботодавця.

Разом з тим, приписами пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

З аналізу наведеного вбачається, що передумовою отримання пропозиції щодо посад (рівнозначних, вищих або нижчих щодо посад, які обіймала особа під час проходження служби у міліції) є наявність (виявлення) бажання, яке має бути оформлено та подано у порядку, визначеному п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI, тобто, протягом трьох місяців з дня опублікування Закону.

Враховуючи, що Закон України від 02.07.2015 р. № 580-VIІI "Про Національну поліцію" опубліковано 06.08.2015 р. в газеті "Голос України", відповідно, 3-х місячний термін щодо попередження про майбутнє звільнення слід рахувати з 07.08.2015 р., отже, протягом 3-х місяців з цього моменту особа могла виявити бажання працювати у поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.11.2015 року ОСОБА_1 на ім'я начальника УМВС України в Кіровоградській області подано рапорт, відповідно до змісту якого вона просила звільнити її з органів внутрішніх справ за п.64 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого Постановою КМУ №114 від 29.07.1991 р., - у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) з 06.11.2015 року (а.с.89 т.1).

Докази щодо подання позивачкою разом з рапортом про звільнення заяви(рапорту) про прийом на службу у поліції в матеріалах справи відсутні.

Крім того, Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області надано довідку від 25.03.016 року № 2359/15/01-16, з якої вбачається, що позивач з 07.11.2015 року по 25.03.2016 року не подавала заяви (рапорту) про прийом на службу до Національної поліції України. Також Голова ліквідаційної комісії Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області довідкою від 25.01.2016 року № 213/01/131-16 також повідомив про ненадходження такої заяви (рапорту) від позивачки.

З матеріалів справи також вбачається, що на начальників РВ, зокрема, на начальника Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області, телеграмою начальника УМВС України в Кіровоградській області №3/2195 від 22.10.2015 року, було покладено обов'язок відібрання (здачу) до 28.10.2015 року заяв про прийом на службу до поліції. Зі змістом даної телеграми позивач ознайомлена під підпис 23.10.2015 року, що свідчить про виконання Гайворонським РВ УМВС України в Кіровоградській області обов'язку довести її зміст до працівників. При цьому в даній телеграмі вказано про попередження працівників, що у разі неподання ними заяви про прийом на службу до поліції вони автоматично будуть звільнені з органів МВС з 07.11.2015 року через скорочення штатів (а.с.142-143 т.2).

Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області зареєстроване як юридична особа 07.11.2015 року (а.с.100 т.1). В цей же день почали діяти і всі інші положення ЗУ "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 р.

Згідно ч.3 та 4 ст.59 ЗУ "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 р. рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень.

Відповідно до п.10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 р. працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Оскільки в даному випадку волевиявлення позивачки проходити таку службу не було у належний спосіб документально оформлено, тобто відповідна заява чи рапорт нею не подавались, отже слід розуміти, що остання відмовилась від проходження служби в поліції.

Звільнення гідно п. 64 "з" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення №114 відбувається з урахуванням розпочатого процесу переходу до такого міністерства, центрального органу виконавчої влади (установи, організації) (п.5 ст.36 КЗпП України). В даному випадку Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області зареєстроване як юридична особа 07.11.2015 року, і в силу ЗУ "Про Національну поліцію" початком такого процесу була б згода перейти на службу до поліції (волевиявлення), яка стала би підставою для виконання органами міліції обов'язку звільнити позивачку зі служби в міліції саме за п.64. «з», а органів поліції - обов'язку розглянути таку заяву та запропонувати відповідні посади.

Оскільки, в ході розгляду справи не підтверджено факту звернення ОСОБА_1 із рапортом (заявою) про бажання проходити службу в лавах національної поліції, що в силу даного Закону вважається не виявленням бажання на проходження служби в поліції, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що звільнення ОСОБА_1 за п.64 "г" (через скорочення штатів), згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та відповідно до пунктів 10 та 11 розділу ІХ Закону України "Про Національну поліцію" відбулось в межах чинного законодавства, а тому оскаржуваний наказ є правомірними та скасуванню не підлягає.

Доводи апелянта стосовно того, що вона є одинокою матір'ю і відповідно до ч.3 ст. 184 КЗпП України Міністерство внутрішніх справ України зобов'язане її працевлаштувати, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 184 КЗпП України визначено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено поняття "одинокої матері". Визначено, що одинокою матір'ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.

Як вірно встановив суд першої інстанції та вбачається з копій свідоцтв про народження, позивач має двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких у свідоцтвах вказаний ОСОБА_5 (а.с.6 т.1).

Відповідно до рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.04.2012 року розірвано шлюб, зареєстрований 18.09.1999 року Голованівським відділом РАГС Голованівського району Кіровоградської області між ОСОБА_5 та ,ОСОБА_1, актовий запис №42 (а.с.11. т.1).

Відповідно до наданої довідки №212/01/131-16 від 25.01.2016 року встановлено, що за виконавчим листом від 02.10.2006 року №2-668, виданим відділом державної виконавчої служби Гайворонського районного управління юстиції, позивач отримує аліменти на двох дітей по 1/3 всього сукупного доходу з жовтня 2006 року від чоловіка ОСОБА_5, який з 15.08.1995 року перебуває на службі ОВС (а.с.31 т.2).

Отже, вищенаведеним спростовуються доводи апелянта, що вона є одинокою матір'ю.

Крім того колегія суддів окремо зазначає на те, що за загальним правилом, пріоритетними у відносинах публічної служби є норми спеціальних законів, а загальні норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі, про що неодноразово вказував Верховний Суд України в своїх рішеннях. Ххххх Чи передбачено ЗУ ПРО нацполіцію?

Отже, за сукупністю наведених вище обставин, враховуючи належне попередження позивачки (в силу закону) про майбутнє звільнення за скороченням штатів, та невиявлення нею у встановлені законом строки бажання проходити службу у поліції, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що ГУ УМВС України у Кіровоградській області при прийнятті оскаржуваного наказу діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року по справі №П/811/3349/15 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року по справі №П/811/3349/15- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай