Справа № 2-а-130/10
Суддя: Ганько І. І.
Дата ухвалення: 2010-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Перечинський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-а-130/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2010 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Ганька І.І.,

при секретарі Данилевич Н.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перечин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Ужгородського взводу ДПС ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АО № 119937 від 17 серпня 2010 року та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 17 серпня 2010 року інспектором Ужгородського взводу ДПС ОСОБА_2 відносно нього, складено протокол про адміністративне правопорушення серії АО1 № 001959, згідно якого, він 17.08.2010 року близько 13 год. 15 хв. на автодорозі Київ-Чоп 806 км м.Ужгород, керуючи автомобілем НОМЕР_1 перевищив швидкість руху в населеному пункті на 34 км/год., рухався зі швидкістю 94 км/год. Швидкість руху зафіксована приладом «Радіс» № 2112. На підставі вказаного протоколу відповідачем того ж дня, винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 119937 про накладення на нього штрафу в розмірі 260 грн. 00 коп. Із діями по притягненню його до адміністративної відповідальності він не згідний, оскільки при складанні протоколу та винесенні постанови було грубо порушено ст.ст. 24, 55, 59, 62 Конституції України та ст.ст. 33, 245, 251, 268, 280, 283 КУпАП. Крім цього, він пояснив інспектору, що їхав із допустимою швидкістю, тобто 78 км/год., оскільки у той час рухався з використанням штатного тимчасового запасного колеса типу «таблетка», а максимально можлива безпечна швидкість руху на ньому складає 80 км/год, що стверджується матеріалами фото-фіксації, у іншому разі таке колесо може вибухнути. Оскільки він керуючи автомобілем усвідомлював цей факт, то не перевищував швидкість і не мав наміру це робити. Однак, всупереч його поясненням було винесено оскаржувану постанову, тому просить позов задовольнити, а також просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 1699, 99 грн., завданої протиправними, незаконними діями та рішенням відповідача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги, а саме просив визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 119937 від 17 серпня 2010 року, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому суд розглядає справу у його відсутності, що відповідає положенням ст. 128 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнений позов слід задовольнити виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У судовому засіданні встановлено, що 17 серпня 2010 року інспектором Ужгородського взводу ДПС ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АО1 № 001959, згідно якого ОСОБА_1 17.08.2010 року 0 13 год. 15 хв. на автодорозі Київ-Чоп 806 км м.Ужгород, керуючи транспортним засобом марки «Крайслер 300С» д/н НОМЕР_2 перевищив швидкість руху в населеному пункті на 34 км/год., рухався зі швидкістю 94 км/год. Швидкість руху зафіксована приладом «Радіс» № 2112 (а. с. 4).

Також встановлено, що 17 серпня 2010 року інспектором Ужгородського взводу ДПС ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АО № 119937, згідно якої притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. 00 коп. (а. с. 5).

Як вбачається із постанови, що оскаржується, в такій не зазначено доказів, на підставі яких було прийняте рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення, не враховано його пояснення з цього приводу, не зазначено свідків, які б могли підтвердити факт порушення позивачем під час керування транспортним засобом вимоги п.12.4 ПДР України, а саме те, що керуючи транспортним засобом, останній перевищив швидкість руху саме в населеному пункті тощо. Отже, із постанови взагалі не видно з яких підстав інспектор Ужгородського взводу ДПС ОСОБА_2 встановив, що позивач порушив правила дорожнього руху.

Згідно ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені обставини встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, які притягуються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак даних вимог закону відповідачем дотримано також не було.

Крім цього, при винесенні постанови субєктом владних повноважень інспектором Ужгородського взводу ДПС ОСОБА_2, вчинено низку порушень вимог ст. 280 КУпАП, а саме не зясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, в постанові відсутні відомості щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення; чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу тощо.

Відповідно до ст. 11 Закону України ?ро міліцію передбачено право працівника міліції використовувати передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби, в тому числі засоби фото- і відео спостереження, для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а у випадках, передбачених законом, тимчасово затримувати і доставляти на спеціальні майданчики чи стоянки для зберігання транспортні засоби, експлуатація яких не допускається або забороняється законом.

Порядок застосування спеціальних контрольно-вимірювальних приладів визначається Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС 27 березня 2009 року за № 111, відповідно до якої технічні засоби для визначення швидкості руху, фіксації порушень правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, прилади для виявлення підробок у документах застосовуються згідно з інструкціями та методичними рекомендаціями про порядок їх використання (п. 20.1); працівники підрозділів ДПС, яким видані технічні засоби та прилади, персонально відповідають за їх цілісність та працездатність. Забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну (п. 20.2); на кожний технічний засіб чи прилад, який використовується підрозділом ДПС, заводиться окремий журнал обліку використання технічних приладів та технічних засобів. Він заповнюється командиром підрозділу ДПС, що видав прилад досвідченому підлеглому працівнику в справному стані (п. 20.4); керівництвом підрозділу ДПС щозміни проводиться звірка інформації електронного носія спеціального технічного засобу вимірювання швидкості руху з фактичною кількістю складених протоколів та постанов по справі про адміністративне правопорушення за перевищення встановленої швидкості руху (п.20.5).

Також, у відповідності до ст.ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані в якості доказу у справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання. Таких документів надано не було.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням того, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст.1,2,3,17,18,70,71, 86, 159-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 222, 251, 258, 288 КУпАП, ст.11 Закону України ?ро міліцію, Розпорядженням МВС України № 466 від 21.05.2009 року, ст.ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС 27 березня 2009 року за № 111, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Уточнений позов - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 119937 від 17 серпня 2010 року, винесену інспектором Ужгородського взводу ДПС ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 (двісті шістдесят) грн. 00 коп., а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити .

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ганько І.І.