Справа № 306/728/13а,2а/306/13/16
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року Справа № 876/2543/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Носа С.П.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Свалявської міської ради на постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сольво-Еко» до Свалявської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення органу місцевого самоврядування,-

В С Т А Н О В И В :

ТзОВ «Сольво-Еко» зверулося з позовом до Свалявської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення 7 сесії 6 скликання за №575 від 18.12.2012 року про припинення дії Договору оренди земельної ділянки від 07.09.2004 року; визнання факту закінчення дії Договору оренди земельної ділянки, укладеного 07.09.2004 року - 07.09.2009 року; та зобовязання Свалявську міську раду вчинити дії по виділенню ТзОВ «Сольво-Еко» в оренду земельну ділянку площею 18.63га. за адресою м.Свалява, вул. Алексія, 10 для обслуговування виробничого цілісного майнового комплексу.

Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2016 року задоволено позовні вимоги. Суд виходив з того, що мається постанова Свалявського міського суду від 25.07.2013 року, якою скасовано рішення Свалявської міської ради та зобовязано останню провести розгляд клопотання позивача від 15.03.2013 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою по спірній земельній ділянці. Відповідач не скористався правом апеляції, а протиправно прийнято оскаржене рішення. Крім того, відповідач даним рішенням констатує своє небажання виконувати вказане судове рішення.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням сторона відповідача подала апеляційну скарги, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що розгляд справи проведено без представника та належного його повідомлення. Судом першої інстанції не враховано, що на основі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2015 року справа № 876/15256/13 (306/2373/130) радою прийнято рішення 16.07.2015 року за № 1278 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки в оренду». Крім того, судом скасовано рішення відповідача в якому лише один пункт стосується позивача. Також слід зазначити, що позивач обрав спосіб захисту, що не передбачений законом.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підставу апеляційної скарги, вважає за необхідне задоволити таку частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.09.2004 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки за адресою: м.Свлява, вул.Алексія, 10 площею 10,00 га. терміном на 5 років. Термін дії договору закінчився 07.09.2009 року, що підтверджується письмовою відповіддю відповідача від 05.08.2011 року. Позивач мав намір продовжити дію договору, проте відповідач не надав будь-якої відповіді. 18.12.2012 року відповідачем було винесено рішення 7 сесії 6 скликання за №575 про припинення дії договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку з частиною першою тієї самої статті, з якої випливає, що захист прав та інтересів юридичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 12 ЗК передбачено, що сільська рада має право розпоряджатися землями територіальних громад, яке вона здійснює шляхом: передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування і вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викупу земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організації землеустрою; координації діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного й екологічного законодавства; обмеження, тимчасової заборони (зупинення) використання земель громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовки висновків щодо вилучення (викупу) і надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміни меж районів у містах із районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

При цьому, як убачається зі змісту зазначеної статті, сільська рада має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Таким чином, при здійсненні повноважень власника землі рада є не суб'єктом владних повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у пункті 1 частини першої статті 17 КАС, а рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Спір у справі, що розглядається, не є адміністративним, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Колегія суддів приходить до висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Відтак, з урахуванням вимог ст.244-2 КАС України вказана позиція Верховного Суду України є обовязковою для врахування судами при розгляді справ у подібних спорах (справа № 21-291а11; справа №21-551а14).

На підставі наведеного, враховуючи характер спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що є наслідком скасування постанови суду та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, та у відповідності до ч.2 ст.157 КАС України слід розяснити позивачу, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Свалявської міської ради задоволити частково.

Постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2016 року по справі № 306/728/13а скасувати та провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сольво-Еко» до Свалявської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення органу місцевого самоврядування - закрити.

Розяснити товариству з обмеженою відповідальністю «Сольво-Еко», що даний спір підлягає до розгляду в порядку господарського судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді С.П. Нос

ОСОБА_1

Повний текст виготовлено 23.09.2016 року