Справа № 2-а/0903/1939/11,2-а/340/13/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року Справа № 876/4733/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якому просив (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11 травня 2016 року вх.№ 1368/16, а.с. 107) визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку його пенсії відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу та зобовязати відповідача перевести його на пенсію по інвалідності як державного службовця, провести перерахунок нарахованої йому пенсії як інваліду ІІ групи згідно зі ст.37 Закону України Про державну службу з 29 січня 2011 року і продовжувати проводити таку виплату.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2011 року (яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року) визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу". Зобовязано управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності як державного службовця, провести перерахунок нарахованої йому пенсії як інваліду ІІ-ої групи за ст.37 Закону України "Про державну службу" з 04 червня 2010 року і продовжувати проводити таку виплату.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2016 року касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області задоволено частково. Скасовано постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи це тим, що позивач визнаний інвалідом 2-ї групи не в період перебування на державній службі, тому до спірних правовідносин необхідно застосувати другу умову ч.6 ст.37 Закону України «Про державну службу»: наявність не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах; також суди першої та другої інстанцій не встановили і не зазначили в рішеннях, на яких посадах позивач набував стаж державної служби, чи віднесені вони до категорій посад державних службовців і за якою правовою нормою, на підставі якого нормативно-правового акту військова служба саме зараховується до стажу державної служби на таких посадах; крім того, на момент пред'явлення позову ст.99 КАС України був передбачений загальний 6-місячний строк звернення до суду за захистом порушеного права, чого судами не було враховано.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2016 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у редакції чинній на час призначення пенсії. Зобов'язано Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, починаючи з 29 січня 2011 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, як особі визнаній інвалідом ІІ групи, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", у редакції чинній на час призначення пенсії.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу пенсія по інвалідності призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування особам, визнаним інвалідами I та II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I та II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, лише у випадку, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Разом з тим, позивач безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії не перебував на державній службі, в зв'язку з чим не має права на пенсію, передбачену цією нормою. Просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, тому відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 лютого 2010 року ОСОБА_1 був звільнений із державної служби в звязку із ліквідацією установи, в якій він працював Управління з контролю за використанням та охороною земель у Івано-Франківській області, після чого перебував у Верховинському районному центрі зайнятості Івано-Франківської області як безробітний.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

28 квітня 2010 року позивачу встановлена друга група інвалідності загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду Медико-соціальної експертної комісії від 28 квітня 2010 року № 312.

04 червня 2010 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області із заявою про переведення його на пенсію по інвалідності як державного службовця.

Листом управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області від 09 червня 2010 року № 1389/03 повідомило позивача про відмову у його переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця в зв'язку з тим, що відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу пенсія по інвалідності відповідно до даної статті призначається лише у випадку, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії особа працювала на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.

ОСОБА_1 звертався зі скаргою до Пенсійного фонду України, за дорученням якого скаргу розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області, та повідомлено позивача про те, що йому правомірно відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності державного службовця (лист від 30 листопада 2010 року № 1788/Б-4).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу пенсії по інвалідності, як особі визнаній інвалідом ІІ групи відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу", у редакції чинній на момент призначення йому пенсії є неправомірними, оскільки ОСОБА_1 мав більше 10 років стажу роботи на посадах віднесених до категорії посад державних службовців, останнім місцем його роботи також була така посада, а після звільнення з державної служби з ініціативи роботодавця в звязку із ліквідацією установи, в якій він працював, після цього перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітний і в цей період йому була встановлена інвалідність.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Ч.3 ст.45 цього Закону передбачає, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.6 ст.37 Закону України Про державну службу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частинами другою і п'ятою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, особам, визнаним інвалідами I та II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I та II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії по інвалідності державного службовця 04 червня 2010 року, його загальний трудовий стаж складав 32 роки 7 місяців 20 днів, з яких 7 років 11 місяців 24 дні - стаж державної служби та 2 роки 24 дні - військова служба, що підтверджується записами в трудовій книжці та військовому квитку позивача.

Як встановлено судом першої інстанції, загальний стаж державної служби ОСОБА_1, з урахуванням періоду військової служби становить 10 років 17 днів, що підтверджується розрахунком стажу №111537, який зроблено відповідачем за заявою позивача від 04 червня 2010 року, і цей факт сторонами не заперечується.

11 лютого 2010 року позивач звільнений з роботи (державної служби) з посади головного спеціаліста Західного регіонального відділу здійснення державного контролю за використанням і охороною земель на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією установи.

З 20 лютого 2010 року ОСОБА_1 розпочато виплату допомоги по безробіттю.

Відповідно до акту огляду МСЕК №626 від 28 квітня 2010 року позивача визнано інвалідом ІІ групи загального захворювання та встановлено час чергового переогляду - травень 2011 року.

Актом огляду МСЕК №1106 від 22 липня 2011 року позивачу продовжено ІІ групу інвалідності з 01 травня 2011 року по серпень 2013 року та актом огляду МСЕК №1030 від 24 липня 2013 року цю групу інвалідності продовжено до серпня 2015 року.

Актом огляду МСЕК №1011 від 29 липня 2015 року ОСОБА_1 встановлено довічно ІІ групу інвалідності.

До призначення ОСОБА_1 28 квітня 2010 року ІІ групи інвалідності він неодноразово в період перебування на державній службі проходив стаціонарне лікування, що підтверджується виписками з медичних карт стаціонарного хворого, а саме: за період з 28 вересня 2009 року по 07 жовтня 2009 року та з 30 грудня 2009 року по 13 січня 2010 року.

Засідання МСЕК, рішенням якої позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, відбулось після його звільнення з державної служби.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 у сукупності мав більше 10 років стажу роботи на посадах віднесених до категорії посад державних службовців, оскільки стаж роботи на посаді державного службовця становив 7 років 11 місяців 24 дні та 2 роки 24 дні - військової служби, яка відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, що відповідає вимогам ч.6 ст.37 Закону України «Про державну службу» щодо стажу державної служби. Останнім місцем його роботи була посада головного спеціаліста Західнорегіонального відділу контролю за використанням та охороною земель у Івано-Франківській області, яка віднесена до посади державного службовця. Після звільнення з державної служби з ініціативи роботодавця в звязку із ліквідацією установи він перебував на обліку в центрі зайнятості, отримавши статус інваліда II групи, звернувся в Пенсійний фонд про переведення на пенсію державного службовця по інвалідності, а тому відмова у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності за Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на пенсію по інвалідності як державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу є протиправною.

Судом першої інстанції, у встановлений законом спосіб, також було захищено порушене право позивача шляхом зобовязання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, як особі визнаній інвалідом ІІ групи, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції встановив факт порушення відповідачем норм права, які регулюють спірні правовідносини, разом з тим, не визнав протиправною відмову відповідача щодо переведення позивача на пенсію по інвалідності як державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" та не зобовязав відповідача перевести ОСОБА_1 на такий вид пенсії.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст.11 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобовязати відповідача перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності як державного службовця відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Крім того, колегія суддів вважає, що з врахуванням ст.99 КАС України, ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок ОСОБА_1 пенсію по інвалідності як державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу необхідно здійснити з 01 лютого 2011 року.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим відповідно до вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 160, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2016 року у справі № 2-а/0903/1939/11 скасувати, та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності як державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу.

Зобовязати Косівське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності як державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Зобовязати Косівське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії як інваліду ІІ групи згідно зі ст.37 Закону України Про державну службу (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) починаючи з 01 лютого 2011 року, з врахуванням проведених виплат.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_2