Справа № 368/1492/13-а
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2013-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1492/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2013 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Шевченко І.І.

при секретарі Хміль Л.П.

позивача ОСОБА_1

з участю адвоката позивача ОСОБА_2

та представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа: ОСОБА_4 ОСОБА_5 про скасування рішення сільської ради, -

в с т а н о в и в:

позивач та її захисник просять суд визнати протиправним та скасувати рішення Черняхівської сільської ради № 4 від 02.07.2013 Про надання дозволу на переобладнання житлового будинку №18 по вул. Будьонного в с. Черняхів Кагарлицького району Київської області гр. ОСОБА_4 - ОСОБА_5; судові витрати та витрати послуг адвоката покласти на відповідача; звільнити позивача від сплати судового збору на підставі п.10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», посилаючись на те, що рішенням Черняхівської сільської ради № 4 від 02.07.2013 «Про надання дозволу на переобладнання житлового будинку» гр. ОСОБА_4 -ОСОБА_5 надано дозвіл на переобладнання житлового будинку з одноквартирного на двоквартирний в селі Черняхів по вулиці Будьонного, 18.

Вказане рішення сільської ради є незаконним, прийнятим з грубим порушенням діючих норм та правил та на підставі законодавства, яке втратило чинність, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Черняхівської сільської ради № 4 від 02.07.2013 «Про надання дозволу на переобладнання житлового будинку» гр. ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надано дозвіл на переобладнання будинку 18 в селі Черняхів по вулиці Будьонного, Кагарлицького району Київської області, який разом із земельною ділянкою (площею 0,25 га з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд») за вказаною адресою знаходиться у спільній частковій власності гр. ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_1 відповідно до Договорів дарування земельної ділянки та Договору дарування будинку, вказане підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Правовою підставою для отримання дозволу для переобладнання і перепланування на час винесення оспорюваного рішення є ст. ст. 100 та 152 Житлового кодексу України, ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» та Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за N 927/11207).

Відповідно до ст. 100 та 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ОСОБА_6 народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1.4.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія по поверхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Разом з тим, ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та Черняхівській сільській раді достовірно відомо, що будинок в селі Черняхів по вулиці Будьонного, 18 знаходиться у спільній частковій власності як заявниці, так і ОСОБА_1А, і правовідносини співвласників щодо вказаного будинку є конфліктними.

Зокрема, на даний час у Апеляційному суді Київської області відбувається розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 27.03.2013 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки із майна та зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_4 ОСОБА_5 про виділ у натурі частки із майна, припинення права на частку у спільному майні із компенсацією частки (справа №22ц/780/2842/13).

Про подання до Черняхівської сільради заяви гр. ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на переобладнання будинку іншому співвласнику, ОСОБА_7, стало відомо на одному із судових засідань у Апеляційному суді Київської області по справі №22ц/780/2842/13 та в подальшому при ознайомленні з матеріалами справи. Так, представником ОСОБА_7 в матеріалах цивільної справи 08.07.2013 було виявлено Довідку Черняхівської сільради датованою 17.06.2013 за вих. № 350 про наявність у справах сільради заяви ОСОБА_8 щодо надання дозволу на розподіл житлового будинку.

У відповідності до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень ст. 358 Цивільного кодексу України учасники права спільної часткової власності, як і індивідуальні власники, наділяються правами володіння, користування та розпорядження майном. Але оскільки право кожного співвласника не обмежується якоюсь чітко визначеною частиною, а поширюється на усе спільне майно, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Тобто, жоден з учасників самостійно не має права укладати правочини щодо спільного майна, або вчиняти інші дії без згоди інших співвласників.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена (ст. 369 Цивільного кодексу України).

Отже, будь-які дії, пов'язані зі зміною правового титулу майна, що знаходиться в сумісній власності, здійснюється лише за згодою співвласників цього майна.

Крім того, рішення Черняхівської сільської ради № 4 від 02.07.2013 «Про надання дозволу на переобладнання житлового будинку» прийнято на основі недійсного нормативного акта. Зокрема, «правил забудови сільських населених пунктів України» (відповідно до тексту рішення сільради) у вигляді нормативного акта як такого не існує, а нормативний акт, схожий за назвою, втратив чинність відповідно до ОСОБА_6 Кабінету Міністрів України від 11 березня 1993 р. N177 «Про визнання такими, що втратили чинність, рішень Уряду України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про основи містобудування"» визнано такою, що втратила чинність, ОСОБА_6 Міністрів УРСР від 16 квітня 1970 p. N 212 "Про затвердження Правил забудови сільських населених пунктів Української PCP".

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення Черняхівської сільської ради № 4 від 02.07.2013 «Про надання дозволу на переобладнання житлового будинку» як за своєю суттю, так і за оформленням прямо порушує вимоги ст. 19 Конституції України, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно п.10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлені пільги щодо сплати судового збору, за якими від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорії постраждалих від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Позивач ОСОБА_7 являється постраждалою від наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії Б №057356.

Представник позивач позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі з наступних підстав. оскаржуване рішення сільської ради відмінене виконкомом № 07 рішення № 5/07 від 31.07.2013 року, виписка із протоколу додано, оскільки вважали, що воно прийняте з порушенням. Рішенням Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року зазначено, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому вказане рішення і було відмінене. Власники житлового будинку № 18 по вул. Будьонного в с. Черняхів повідомлені листом від 07.08.2013 року. Лист відправлено через по пошту так, як даний будинок використовується, як дачний і постійно за даною адресою власники не проживають. Позивач по справі до виконкому Черняхівської сільської ради не зверталась жодного разу і не просила запросити її на засідання виконкому. Вимог ОСОБА_1А до виконкому сільської ради, щодо надання копії рішення сільської ради не надходило. Оспорюване рішення було скасовано, оскільки вважали, що воно було прийнято з порушенням.

Третя особа в засідання суду не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що в матеріалах є повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки в суд не повідомила, а тому суд вважає, що третя особа в засідання суду не з'явилася без поважних причин і ухвалює рішення на підставі наявних в справі матеріалів.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до підпункту 4 статті 7 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України адміністративні справи, у яких однією з сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа місцевого самоврядування, крім тих, що підсудні окружним адміністративним судам, підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно змісту ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи, зокрема, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, кабінету Міністрів України.

Згідно з ч. 3 ст. 140 Конституції України органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст.146 Конституції України певні питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом.

Згідно преамбули Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно змісту ч. 1, 3 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами; представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні № 14-рп/2011 від 09 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" правовим регулюванням відносин спільної сумісної власності в Україні визначаються особливості здійснення прав власників виходячи з її правового режиму. Ці особливості полягають у різних формах реалізації відповідного права: при спільній сумісній власності - шляхом взаємного волевиявлення усіх співвласників, при спільній частковій власності - лише за волею власника відповідної частки, виділеної в натурі з майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до вимог ст. 152 Житлового кодексу Української РСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ОСОБА_6 народних депутатів.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України ''Про місцеве самоврядування в Україні'' від 21 травня 1997 року 280/97-ВР із наступними змінами і доповненнями.

При розгляді даного спору судом враховано позицію Конституційного Суду України, яка викладена у п. 5 рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), згідно якої в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону).

Статтею 25 Закону України ''Про місцеве самоврядування в Україні'' визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

В Конституції України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59 Закону України ''Про місцеве самоврядування в Україні'').

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 21.02.2008 року позивачу ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_4 ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок № 18 по вул.. Будьонного с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, кожному з них належить по ? частки цього будинку.

02 липня 2013 року виконавчим комітетом Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області було прийнято рішення за № 04 "Про надання дозволу на переобладнання житлового будинку", яким надано дозвіл гр. ОСОБА_4 ОСОБА_5 на переобладнання житлового будинку з одноквартирного на двоквартирний в селі Черняхів по вул. Будьонного, 18 та присвоїно нумерацію квартирі № 1 відповідно до схеми розподілу. Попереджено гр. ОСОБА_4 -ОСОБА_5, що без оформлення проектно-технічної документації у відділі містобудування, виконувати будь-які роботи заборонено. Після закінчення будівництва, пред'явити переобладнаний житловий будинок з одноквартирного на двоквартирний для прийняття комісією в експлуатацію.

Згідно із рішення № 05/07 від 31.07.2013 року виконкомом сільської ради вирішив відмінити рішення № 04 від 02.07.2013 року виконкому № 06 гр. ОСОБА_4 - ОСОБА_5, щодо переобладнання житлового будинку по вул. Будьонного, 18, в селі Черняхів Кагарлицького району Київської області з одноквартирного на двоквартирний як не законне, так як не надано оригіналу схеми-розподілу житлового будинку.

У п. 1.4.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території визначено, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи:

- копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення;

- копія поверхових планів, завірених в установленому порядку;

- проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих

у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку;

- згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до положень ст. 358 Цивільного кодексу України учасники права спільної часткової власності, як і індивідуальні власники, наділяються правами володіння, користування та розпорядження майном. Але оскільки право кожного співвласника не обмежується якоюсь чітко визначеною частиною, а поширюється на усе спільне майно, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Тобто, жоден з учасників самостійно не має права укладати правочини щодо спільного майна без згоди інших.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена (ст. 369 Цивільного кодексу України).

Отже, будь-які дії, пов'язані зі зміною правового титулу майна, що знаходиться в сумісній власності, здійснюється лише за згодою співвласників цього майна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час судового засідання у третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 відсутня письмова та нотаріально посвідчена згода співвласника будинку ОСОБА_1 на переобладнання житлового будинку № 18 по вул.. Будьонного с. Черняхів Кагарлицького району Київської області.

Вищевикладене свідчить про те, надання ОСОБА_4 ОСОБА_5 дозволу на переобладнання та перепланування житлового будинку № 18 по вул.. Будьонного с. Черняхів Кагарлицького району Київської області порушує права співвласника цього ж будинку ОСОБА_1 та не відповідає нормам чинного законодавства.

Проте, 31 липня 2013 року виконкомом Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області № 05/07 від 31.07.2013 року було відмінено рішення № 04 від 02.07.2013 року виконкому № 06 гр. ОСОБА_4 - ОСОБА_5, щодо переобладнання житлового будинку по вул. Будьонного, 18, в селі Черняхів Кагарлицького району Київської області з одноквартирного на двоквартирний як не законне, так як не надано оригіналу схеми-розподілу житлового будинку

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

Крім того, для відміни рішення сільської ради № 04 від 02.07.2013 року «Про надання дозволу на переобладнання житлового будинку» стало те, що не було надано ОСОБА_4 ОСОБА_5 оригінал схеми розподілу житлового будинку.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення № 04 від 02.07.2013 року було відмінене відповідачем іншим рішенням на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження.

Тобто, до подання позивачем ОСОБА_1 позовної заяви до суду про визнання протиправним та скасування на рішення Черняхівської сільської ради № 4 від 02.07.2013 р. «Про надання дозволу на переобладнання житлового будинку» відповідачем було вказане рішення відмінене іншим рішення Черняхівської сільської ради. Отже, вказаний спір був вирішений до подачі позовної заяви позивачем до суду.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що оскаржуване рішення відмінене відповідачем іншим рішення, який діяв у відповідності з положенням ст.19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України.

У відповідності до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належним чином про відсутність предмету розгляду справи.

З врахуванням зазначеного суд вважає, що доводи позивача на обґрунтування позовних вимог є безпідставними, тому у задоволенні позовних вимогах позивачу відмовляє.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа), тобто, вимога позивача щодо перерахування йому відповідачем понесених витрат по сплаті судового збору підлягала б задоволенню лише в разі ухвалення судового рішення на його користь.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у даній справі звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки являється постраждалою від наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії Б №057356.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом, оскільки у задоволенні позовних вимогах позивачу відмовлено, тому витрати на правову не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позовні вимоги позивача суд залишив без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, Законом України «Про місцеве самоврядування», рішенням Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позовних вимогах ОСОБА_1 до Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа: ОСОБА_4 ОСОБА_5 про скасування рішення сільської ради - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протя гом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини тре тьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отри мання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можли вість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії поста нови суду

Суддя ОСОБА_10