Справа № 308/9683/16-а
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2016 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

при секретарі - Бомбушкар В.П.

з участю представника позивача - Балог О.Ю.

відповідача - ОСОБА_2

перекладача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Індії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення,-

ВСТАНОВИВ:

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеним адміністративним позовом мотивуючи його тим, що 15.09.2016 року відповідач був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Гута» Чопського прикордонного загону за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пункту пропуску в складі групи осіб. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мав. Рішення про примусове повернення відносно відповідача не приймалося, у зв»язку з відсутністю у відповідача документів та коштів для того, щоб той самостійно покинути територію України. Відповідач документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України не має, перебуває на території України незаконно, на територію України потрапив незаконним шляхом, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, родичів на території України не має. А тому позивач просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні з обставинами зазначеним у позовній заяві погодився. Підтвердив, що документів, коштів для виїзду з території України, та родичів на території України не має, працевлаштуватись на території України також не має змоги. Однак, просив не видворяти його з території України.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що громадянин Індії ОСОБА_2 реалізуючи свої права та свободи мін встановленим порядок іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально виїхати до Європейських країн, відповідач вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що для досягнення своєї мети він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, він умисно пішов на вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.2016 року відповідач був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Гута» Чопського прикордонного загону за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пункту пропуску в складі групи осіб. На момент затримання документів, що посвідчують особу відповідач не мав.

Начальником Чопського прикордонного загону рішення про примусове повернення відносно відповідача не приймалося у зв»язку з відсутністю у відповідача документів та коштів для того, щоб той самостійно покинути територію України.

Згідно ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави..

Частиною 4 даної статті передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Фактичні дані по справі свідчать про те, що відповідач, переслідував мету незаконного перетину державного кордону України в напрямку Західної Європи, без документів та коштів для добровільного повернення на батьківщину. Такі дії відповідача можуть загрожувати національним інтересам безпеки України, охорони громадського порядку та правам і законним інтересам громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Судом також встановлено, що відповідач громадянин Індії ОСОБА_2, документів, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, родичів на території України не має.

Обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або в статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та унеможливлюють примусове видворення відповідача за межі України, судом не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потербують додаткового або тимчасового захисту»

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимоги Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про примусове видворення громадянина Індії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-7, 256 ч.2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Індії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Індії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Дозволити затримання громадянина Індії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення примусового видворення на строк, необхідний для виконання рішення суду про примусове видворення.

Допустити негайне виконання постанови.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя О.А. Придачук