Справа № 820/3383/16
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р. Справа № 820/3383/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Биковченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2016р. по справі № 820/3383/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління національної поліції в Харківській області (в подальшому - ГУНП в Харківській області), в якому з урахуванням уточнень, просив: поновити позивача на роботі на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Чугуївського відділу поліції ГУНП в Харківській області; стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 8 740 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Конституції України, Закону України «Про національну поліцію», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що з 11 листопада 2011 року по 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, вГУМВС України в Харківській області. З 07 листопада 2015 року позивач проходив службу в поліції, в ГУНП в Харківській області.

Наказом ГУНП в Харківській області № 252 від 14 квітня 2016 року на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції України.

Згідно змісту довідки № 7/437/165 від 24 травня 2016 року, виданої управлінням кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області, ОСОБА_1 за час проходження служби мав одне дисциплінарне стягнення, а саме: «звільнення з лав Національної поліції», оголошене вищезазначеним наказом.

Наказом ГУНП в Харківській області №136 о/с від 26 квітня 2016 року звільнено в запас збройних сил за п. 6 (у зв'язку з реалізацією із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» лейтенанта поліції ОСОБА_1, інспектора сектору реагування патрульної поліції Чугуївського відділу поліції ГУ, з 26 квітня 2016 року.

Звільненню позивача передувало службове розслідування, призначенеНаказом ГУНП в Харківській області № 239 від 15 березня 2016 року, за результатами проведення якого 11 квітня 2016 року складено висновок, який 11 квітня 2016 року затверджений т.в.о. начальника ГУНП в Харківській області Дмитрієвим А.А.

Згідно висновку службового розслідування за фактом перебування на службі з ознаками алкогольного сп'яніння працівника Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_1, факт порушення службової дисципліни з боку інспектора СРПП Чугуївського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження.

11 травня 2016 року ОСОБА_1 під розпис отримав трудову книжку, виписку з наказу, військовий білет, приписне та обхідний лист.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 4 Конвенції МОП № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 3933-ХІІ від 04 лютого 1994 р., трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов'язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до п. 4 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» визначені види дисциплінарних стягнень, які можуть накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, а саме: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначення виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Судовим розглядом встановлено, що ні під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції, ні під час її розгляду в суді апеляційної інстанції позивачем не спростованийфакт знаходження його 15 березня 2016 року на службі в стані алкогольного сп'яніння.

Факт знаходження позивача 15 березня 2016 року на службі в стані алкогольного сп'яніння підтверджується: висновком про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3 від 15 березня 2016 року, виданим КЗОЗ «Чугуївська центральна районна лікарня ім. М.І. Кононенка», яким встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння, та з яким позивач ознайомлений під підпис; висновком службового розслідування від 11 квітня 2016 року, під час проведення якого позивач добровільно давав пояснення щодо обставин вчинення проступку та добровільно пройшов медичний огляд.

Проте, ГУНП в Харківській області при накладенні на ОСОБА_1 такого крайнього заходу дисциплінарного стягнення як звільнення, не врахована ступінь тяжкості вчиненого проступку та відсутність спричиненої шкоди, не враховані обставини, за яких вчинено проступок, не враховано, що позивач не вчиняв ніяких перешкод під час службового розслідування, не врахована попередня служба позивача, який за весь час проходження служби як в органах внутрішніх справ України, так і в органах поліції не порушував дисципліни, а дисциплінарне порушення вчинене 15 березня 2016 року є першим.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідачем при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення в порушення вимог ст. 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» безпідставно не враховані тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, з урахування того, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно скасувати накази ГУНП в Харківській області № 235 від 14 квітня 2016 року та № 136 о/с від 26 квітня 2016 року в частині звільнення зі служби лейтенанта міліції ОСОБА_1, інспектора сектору реагування патрульної поліції Чугуївського відділу поліції ГУ, з 26 квітня 2016 р., колегія суддів виходить за межі позовних вимог та вважає необхідним скасувати зазначені накази та поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Чугуївського відділу поліції ГУ, з 26 квітня 2016 р.

Згідно з п. «а» ч. 2 ст. 9 Конвенції МОП № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 3933-ХІІ від 04 лютого 1994 р., тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавці.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМ УРС № 114 від 29 липня 1991 р. (в подальшому - Положення), у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Згідно довідки № 603 від 24 травня 2016 року, виданої управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області ОСОБА_1, його середньоденне грошове забезпечення складає: 145, 66 грн., а середньомісячне грошове забезпечення складає: 4370 грн.

Судовим розглядом встановлено, що час вимушеного прогулу позивача складає 148 днів (квітень - 5 днів, травень - 31 день, червень - 30 днів; липень - 31 день; серпень - 31 день, вересень 20 днів).

Із урахуванням даних вищезазначеної довідки, з ГУНП в Харківській області підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 21 557 гривень 68 копійок (148 днів х 145, 66 грн.).

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова Харківського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства, постанова суду в частині поновлення на посаді та в частині стягнення грошового утримання в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. ст. 200, 202, 205, 207, 209, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2016 р. по справі № 820/3383/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати накази Головного управління Національної поліції в Харківській області №252 від 14 квітня 2016 року та № 136 о/с від 26 квітня 2016 р. в частині звільнення зі служби лейтенанта міліції ОСОБА_1, інспектора сектору реагування патрульної поліції Чугуївського відділу поліції ГУ, з 26 квітня 2016 р.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Чугуївського відділу поліції ГУ, з 26 квітня 2016 р.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 21557 (двадцять одна тисяча п'ятсот п'ятдесят сім) гривень 68 копійок.

Постанова суду в частині поновлення на посаді та стягнення середньомісячного грошового забезпечення в сумі 4 370 (чотири тисячі триста сімдесят) гривень підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Русанова В.Б. Курило Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 26.09.2020 р.