Справа № 135/1244/16-а
Суддя: Волошина Т. В.
Дата ухвалення: 2016-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № № 135/1244/16-а
Провадження у справі № 2-а/135/16/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2016 Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Білодіда П.В.,

позивача ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області про визнання неправомірним рішення суб`єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірним рішення (розпорядження) відповідача №1 від 14 січня 2016 року про відмову у призначенні йому пенсії зі скороченням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію за віком зі скороченням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із 11.01.2016, свої вимоги мотивує тим, що він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (серія В-І №291886 від 09.01.1996), тому має право на пільги, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 11.01.2016 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницькій області із заявою про призначення пенсії зі скороченням пенсійного віку, однак в призначені пенсії відмовлено через те, що запис в його трудовій книжці про роботу у радянських військах за кордоном протягом 1987-1992 років суперечить відомостям, що містяться в наданій ним довідці про реєстрацію в місті Ладижин (зоні посиленого радіологічного контролю) з 01.04.1987 по 31.05.2002, тому станом на 01.01.1993, на думку відповідача, у нього немає 4 років постійної роботи чи проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.

Відповідач у визначений строк надав суду свої заперечення, у яких позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи це тим, що враховуючи дані довідки № 499 від 02.02.2016 про місце реєстрації в м. Ладижин Вінницької області позивач зареєстрований в зоні посиленого радіоекологічного контролю з 01.04.1987 по 31.05.2002. Дана довідка не міститься інформації про постійне місце проживання, а вказує на місце реєстрації. Відповідно до записів № 10 трудової книжки заявника про роботу у радянських військах за кордоном протягом 1987 - 1992 років суперечать довідці №34 від 11.01.2016, наданою КП „Ладжитлосервіс" Ладижинської міської ради, в якій зазначено, що ОСОБА_1 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (зоні посиленого радіологічного контролю) з 01.04.1987 по 31.05.2002 року, а не постійно проживав. Крім того, згідно довідки № 2 від 04.01.2016, виданої виконавчим комітетом Ладижинської міської ради, позивач проживав з 11.01.1986 по 31.03.1987 та з 05.06.2002 по даний час за адресою: м. Ладижин вул. Горького,9. А отже, враховуючи зазначене вище, ОСОБА_1 постійно не проживав в зоні посиленого радіологічного контролю протягом 1987-1992 років і станом на 01.01.1993 відсутні 4 роки такої роботи, проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.

Тобто, станом на 1 січня 1993 року позивач не має 4 років роботи чи проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Враховуючи зазначене, на даний час підстав для призначення пенсії по віку зі зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" недостатньо.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені у письмовому запереченні щодо позову.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

Встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням, серії В-І №291886, має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

11.01.2014 позивач ОСОБА_1 згідно ст.55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії.

14.01.2016 Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області відмовило заявнику в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посилаючись на те, що ОСОБА_1 не має права на зниження пенсійного віку, оскільки згідно трудової книжки заявника про роботу у радянських військах за кордоном протягом 1987 - 1992 років суперечать довідці №34 від 11.01.2016, наданою КП „Ладжитлосервіс" Ладижинської міської ради, в якій зазначено, що ОСОБА_1 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (зоні посиленого радіологічного контролю) з 01.04.1987 по 31.05.2002, а не постійно проживав в зоні посиленого радіологічного контролю протягом 1987-1992 років, тому станом на 01.01.1993 рік немає 4 роки постійної роботи чи проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з приписами статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до ч. 3,4 ст.15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якою потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на призначення та виплату пенсії із зменшенням пенсійного віку на 2 роки за умови постійного проживання або постійної роботи у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, та додатково 1 рік за 3 роки проживання роботи, але не більше 5 років, яка провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, із даної норми закону вбачаються альтернативні підстави для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку: або постійне проживання, або постійна робота.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право на призначення пенсії за віком виникає після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 7 вищезазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

При цьому, згідно з п. 38 Порядку - орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у січні 1996 року отримав посвідчення громадянина, який потерпілий від Чорнобильської катастрофи серія В-І №291886 (категорія 4). Вказане посвідчення відповідає вимогам абз.3 ст.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно ст.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 видача посвідчень провадиться, зокрема, іншим потерпілим обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення. У разі встановлення цими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.

В судовому засіданні встановлено, що належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, а тому посвідчення є чинним і воно вказує на те, що позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Різного роду довідки є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Чинність посвідчення вказує і на той факт, що позивач згідно абз.3 п.3 ст.14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51, станом на 01.01.1993 прожив або відпрацював у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Крім того, як вбачається із довідки № 952 від 12.04.2016, виданої виконкомом Ладижинської міської ради ОСОБА_1 з 11.01.1986 по 31.03.1987 та з 05.06.2002 по даний час зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; із довідки №116 від 12.04.2016, виданої відділом ведення реєстру Територіальної громади ОСОБА_1Л з 01.04.1987 по 31.05.2002 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 та з 05.06.2002 по даний час зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Даний населений пункт, згідно Переліку населених пунктів Вінницької області, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року та розпорядженням КМ України № 17 від 12.01.1993, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Згідно записів трудової книжки позивача, він з 19.12.1987 по 30.11.1992 працював на посаді слюсара сантехніка у Військовій часті. Проте, як встановлено в судовому засіданні його постійним місцем проживання було м. Ладижин Вінницької області.

Згідно довідки №197 від 22.02.2016, виданої Ладижинським міським територіальним медичним обєднанням, згідно записів в амбулаторній карті №122819, ОСОБА_1 знаходився на обліку у Ладижинській міській лікарні за хворобою та за період з 1987 рік по1992 рік звертався до терапевта Ладижинської міської лікарні, лікувався стаціонарно у терапевтичному відділенні.

Факт постійного проживання позивача у період часу з 1987 року по 1992 рік в м. Ладижині Вінницької області також підтвердили допитані судом свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Так, допитані судом свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду підтвердили факт, що позивач ОСОБА_1 з 1987 року по 1992 рік проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач, у відповідності до ст.55 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на призначення пенсії за віком зі зниженням, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійного віку на 5 років. Як наслідок цього позивач має право звернутися до суду з заявою про зниження пенсійного віку.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 551,20 грн..

Відповідач звільнений від сплати судового збору згідно п.18 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.46 Конституції України, ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ст. ст. 14,15,55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.26 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 8-11, 18, 71, 122, 160, 161, 162, 267 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними рішення управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області №1 від 14 січня 2016 року щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_1 зі скороченням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, із скороченням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до поданої ним заяви від 11 січня 2016 року про призначення пенсії.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 551, 20 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ладижинський міський суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: