Справа № 804/251/16
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 р. справа № 804/251/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Павловського Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Навіград" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, -
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що контролюючим органом під час проведення перевірки були неправильно застосовані норми податкового законодавства, надана невірна правова оцінка первинним бухгалтерським документам платника податків, зроблені необ'єктивні висновки щодо порушень податкового законодавства, наявність яких не підтверджена належними та допустимими доказами.
Представники позивача підтримали позов у повному обсязі та не заперечували проти розгляду справи у порядку письмового провадження.
Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не прибув, подав письмові заперечення, у яких зазначив, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, а доводи, наведені в адміністративному позові не ґрунтуються на вимогах податкового законодавства.
Згідно з ч.4, 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
02 грудня 2015 року TOB «Навіргад» отримало від ДПІ в Жовтневому юні м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області акт № 3851/04-63-22-04/32140454 від 25.11.2015 року про результати документальної позапланової виїної перевірки TOB «Навіград» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при документальному підтвердженні господарських взаємовідносин з придбання товарів (робіт, послуг) у TOB «Бенітекс ЛТД» (РНОКПП 39653181)» за період з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року та подальшої реалізації, їх реальності та повноти відображення в обліку.
В Акті зазначено, що перевіркою TOB «Навіград» не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено дефектність первинних документів і відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій по ланцюгу постачання: TOB «Бенітекс ЛТД»-ТОВ «Навіград» у травні 2015 року, та не підтверджено факт отримання TOB «Навіград» з надання послуг охорони постів від TOB «Бенітекс ЛТД». На порушення п. 198.1, п. 198.2, п.198.6 198 Податкового кодексу України від 02.10.2010 року TOB «Навіград» завищено податковий кредит всього на суму 250694 грн. у тому числі за травень 2015 року в сумі 250694 грн.
В акті зроблено висновок, що TOB «Навіград» не отримало від TOB «Бенітекс ЛТД» охороні послуги в травні 2015 року, оскільки не можливо встановити за наданими первинними документами кількість нібито наданих охоронців та адреси надання охоронних послуг, крім того основний вид діяльності TOB «Бенітекс ЛТД» не відносить до надання охоронних послуг.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток належить з'ясувати, зокрема, такі обставини, як рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. Вказана позиція викладена в Листах Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11 та від 01.11.2011 року №1936/11/13-11.
Судом також встановлено, до дійсно між TOB «Навіград» та TOB «Бенітекс ЛТД» було укладено Договір № 01052015 від 01.05.2015 року, предметом якого є здійснення TOB «Бенітекс ЛТД» контролю постів охорони, здійснення контролю виконання охоронцями TOB «Навіргад» своїх посадових обов'язків на інше.
Тобто, відповідно до зазначеного, охоронні послуги (діяльність приватних охоронних служб) здійснює саме TOB «Навіград», а TOB «Бенітекс ЛТД» здійснювало контроль діяльності працівників TOB «Навіград», яких згідно з Актом станом період правовідносин було 475 чоловік.
TOB «Навіград» до перевірки були надані документи первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують факт реального здійснення даних господарських операції (договори, податкові накладні (як видані так і отримані), видаткові накладні, акти виконаних послуг, банківські виписки. декларації з податку на додану вартість та інше).
Висновок про відсутність реального здійснення господарських операцій ґрунтується на припущення про те, що TOB «Бенітекс ЛТД» не надавало TOB «Навіград» охоронні послуги. Даний факт відповідає дійсності, оскільки охоронні послуги надає саме TOB «Навіград». Тобто, акти виконаних послуг і не мали містити інформації про відсутність якої зазначено в акті, оскільки жодних охоронців і не було надано. А тому висновки по дефективність первинних документів зроблені на підставі неправильного розуміння органами ДПІ правової природи договору, укладеного між ТОВ «нові гард» та ТОВ «Бенітекс ЛТД».
Відповідно до закону України «Про охоронну діяльність» охоронна діяльність - надання послуг з охорони власності та громадян, суб'єкт охоронної діяльності - суб'єкт господарювання будь-якої форми власності, створений та зареєстрований на території України, що здійснює охоронну діяльність на підставі отриманої у встановленому порядку ліцензії.
В даному випадку охоронну діяльність здійснює саме TOB «Навіград», надаючи довідні послуги своїм контрагентам, а в наданих TOB «Бенітекс ЛТД» послугах відсутні ознаки охоронних.
Крім того, безпідставним є посилання в Акті на відсутність даного виду діяльності TOB ЛТД» в основних видах діяльності даного підприємства, оскільки всі види діяльності господарського товариства зазначаються саме в статуті.
Посилання на жодну іншу підставу вважати правовідносини між TOB «Навіград» та TOB «Бенітекс ЛТД» такими, що не спрямовані на реальне здійснення господарської діяльності в Акті відсутні.
Крім того, положення стаття 204 Цивільного кодексу України чітко фіксує презумпцію правомірності правочину, визначаючи, що «правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним». Отже, виходячи з презумпції правомірності правочину, недотримання загальних умов дійсності правочину не тягне за собою його нікчемності, оскільки чинне законодавство не містить норми, яка б вказувала, що правочин, в якому не дотримано загальних умов дійсності правочину, є недійсним (нікчемним).
Частиною гною 3 статті 215 Цивільного кодексу України зафіксовано наступне: «Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).» Таким чином, правочин є нікчемним лише у випадку, якщо його недійсність прямо встановлена законом, в інших випадках, правочин є дійсним, якщо його в судовому порядку не буде визнано недійсним. TOB «Навіград» були правомірні віднесені до податкового кредиту суми ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних від вищевказаного.
Згідно із ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність - діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.
Отже, висновки відповідача про те, що позивач порушив положення Податкового кодексу України є безпідставними, не підтвердженими фактичними обставинами справи.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Навіград" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій - задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі та розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.П. Павловський