Справа № 808/1173/16
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2016 рокусправа № 808/1173/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької Митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2016 року у справі № 808/1173/16 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «МС Трейд» до Запорізької Митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "МС Трейд" звернулось до суду з адміністративним позовом до Запорізької Митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення від 16.03.2016 року №112050000/2016/000045/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2016/00147 від 16.03.2016 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2016 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано ршення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2016/000045/2 від 16.03.2016 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2016/00147 від 16.03.2016.

Запорізька Митниця ДФС, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2016 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.02.2016 між ТОВ "Промислова компанія "МС Трейд" (Покупець) та НЕК Hansa Edelstahl Kontor GmbH (Продавець) укладено контракт № 230216, відповідно до умов якого Продавець продає, а Покупець покупає листи та рулони відповідно до Специфікацій, які є невід'ємною частиною контракту. Загальна сума контракту становить 300000 євро.

Ціна на поставлений товар встановлюється у доларах США та Євро та включає вартість тари, упаковки та маркірування. Оплата здійснюється - 100 % передоплата згідно з комерційний інвойсом та фінальної специфікації перед відвантаженням товару. Строк дії контракту до 31.12.2016 (а.с. 24-28).

Згідно зі Специфікацією № 1 від 23.02.2016 до Контракту № 230216 від 23.02.2016 поставлено товар - нержавіючу сталь, у тому числі: лист 2,0x1500x3000мм CT.AISI 321 вагою 1,281т на суму 2587,62 євро (Товар № 1), лист 1,0х 1000x2000мм CT.AISI 321 вагою 1,146т на суму 2406,60 євро (Товар № 2), лист 1,0х 1500х3000мм CT.AISI 321 вагою 0,540т на суму 1134,00 євро (Товар № 3), лист 2,0x1000x2000мм CT.AISI 321 вагою 0,499т на суму 1007,98 євро (Товар № 4), лист 3,0х 1000x2000мм CT.AISI 321 вагою 0,710т на суму 1434,20 євро (Товар № 5), лист 6,0x1000x2000мм CT.AISI 321 вагою 1,130т на суму 2282,60 євро (Товар № 6), що у сукупності становить 10853 євро (а.с.29).

Для здійснення митного оформлення поставленого за Контрактом № 230216 від 23.02.2016 товару позивачем до митного органу 16.03.2016 подана електронна митна декларація по формі МД-2 № №112050000/2016/004188. Відповідно до графи 12 митної декларації була заявлена митна вартість товару у розмірі 329346 грн. 69 коп. В графі 22 МД позивачем вказано загальна сума за рахунком - 10853 євро.

Разом з митною декларацією, позивачем до митного оформлення були подані наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № 230216 від 23.02.2016; специфікація №1 від 23.02.2016; інвойс Н16- 0064/1; платіжне доручення №2 від 04.03.2016; міжнародна автомобільна накладна (CMR) №232260; довідка№35 від 14.03.2016 про транспортні витрати згідно CMR 232260, договір перевезення №АА0168 від 07.03.2016 та договір між перевізником та експедитором про організацію міжнародних перевезень вантажів №114 від 28.10.2014, пакувальний лист №Н16-0064/1; сертифікат якості №Н16-0064/1.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією № 112030000/2015/004188 від 16.03.2016, орган доходів і зборів дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності, а саме: 1) довідка про транспортні витрати № 035 від 14.03.2016 видана підприємством, яке відсутнє в CMR №232260 від 10.03.2016, що не дає змоги впевнитись, що документ який містить відомості про вартість перевезення стосується оцінюваного товару та виданий саме підприємством-перевізником товару; 2) копія експортної митної декларації країни відправника від 08.03.2016 №16ВЕЕ263 подана без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів членом яких є Україна, що не дає можливості проаналізувати зміст даного документу (а.с. 15).

У зв'язку з цим, для підтвердження митної вартості та її складових частин, Запорізькою митницею ДФС запитано додаткові документи, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, прейскуранти (прайс- листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Додатково повідомлено декларанта, що згідно частиною 6 статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

16.03.2016 позивачем надіслано Запорізькій митниці ДФС електронне повідомлення, в якому останній зазначив, що не даний момент декларант не має можливості надати додаткові документи.

16.03.2016 Запорізькою митницею ДФС надано консультацію щодо митної вартості товару та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2016/000045/2 від 16.03.2016, відповідно до якого митна вартість визначена за резервним методом.

17.03.2016 позивач подав митному органу нову митну декларацію № 112050000/2016/004305, яку прийнято до митного оформлення, та товари були випущені у вільний обіг шляхом надання гарантій у розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю зазначеною відповідачем.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття рішення про коригування митної вартості, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом не дотримано процедуру визначення митної вартості імпортованого товару та його митного оформлення відповідно до вимог митного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Натомість, у відповідності до чинного законодавства України, відповідач, як суб'єкт владних повноважень повинен діяти лише у межах повноважень та на підставі визначених законом.

Враховуючи аналіз приведених вище норм права, підставою для винесення картки відмови та проведенню дій по коригуванню митної вартості товару можуть слугувати лише обґрунтовані сумніви митного органу в правильності визначення декларантом митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для винесення митним органом картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2016/00147 від 16.03.2016 року та рішення про коригування митної вартості товарів від 16.03.2016 року №112050000/2016/000045/2 було виявлення розбіжностей у поданих позивачем документах, а саме:

- довідка про транспортні витрати №035 від 14.03.2016 року видана підприємством, яке відсутнє в CMR №232260 від 10.03.2016 року, що не дає змоги впевнитися, що документ, який містить відомості про вартість перевезення стосується оцінюваного товару та виданий саме підприємством-перевізником товару;

- копія експортної декларації країни відправника від 08.03.2016 року №16ВЕЕ263 подана без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна (ст.254 Митного кодексу України), що не дає можливості проаналізувати зміст наданого документу;

Вказані недоліки, на думку митного органу, унеможливили визначення митної вартості товару за методом №1, заявленим декларантом в ВМД.

Суд апеляційної інстанції, встановивши зміст спірних правовідносин, вважає зазначену позицію митного органу безпідставною з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту Контракту №230216 від 23.02.2016 року, умовами поставки товару було визначено FCA Дуйсбург, Німеччина, який згідно Інкотермс 2010 означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

На виконання вимог вказаного Контракту, 07.03.2016 року між Позивачем та ТОВ "Вотранс Логістік" (Експедитор) було укладено договір перевезення №АА0168, відповідно до якого, Експедитор зобов'язується доставити вантаж у міжнародному сполучені або в межах території України у відповідності до Заявки до місця призначення і видати його вантажоодержувачеві (вповноваженій особі вантажоодержувача) у відповідності до Заявки замовника, а Замовник зобов'язується оплатити встановлену плату за здійснене у відповідності до Заявки перевезення.

В свою чергу, як свідчать встановлені обставини справи, 28.10.2014 року між ТОВ "Вотранс Логістік" (Експедитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Перевізник) було укладено договір між перевізником та експедитором про організацію міжнародних перевезень вантажів №114, відповідно до умов якого, Перевізник зобов'язується організувати перевезення вантажу в міжнародному сполученні, та/або на території України автомобільним транспортом і забезпечити його доставку в пункт призначення і видати його уповноваженій особі, а Експедитор зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Отже, в даному випадку, між Позивачем та ТОВ "Вотранс Логістік" було укладено договір транспортного експедирування, транспортні послуги по якому фактично були надані ФОП ОСОБА_1, на підставі укладеного договору з ТОВ "Вотранс Логістік".

Як вбачається з міжнародної товарно-транспортної накладної №232260 від 10.03.2016 року, в графі 16 "Перевізник" було вказано ФОП ОСОБА_1, який за договірними зобов'язаннями з ТОВ "Вотранс Логістік" здійснював фактичне транспортування товару Позивача, що в свою чергу свідчить про належність його зазначення в CMR №232260 від 10.03.2016 року.

Також, як свідчать матеріали справи, довідка від 14.03.2015 року №35 про транспортні витрати згідно CMR №232260 від 10.03.2016 року була видана ТОВ "Вотранс Логістік", що також відповідає реальним обставинам справи та приписам чинного законодавства, оскільки саме ТОВ "Вотранс Логістік" за договором з Позивачем був визначений Експедитором та на якого був покладений обов'язок доставити вантаж у відповідності до Заявки до місця призначення і видати його вантажоодержувачеві (Позивачу).

При цьому, посилання митного органу на неподання Позивачем договорів від 28.10.2014 року №114 та від 07.03.2016 року №АА0168 при митному оформленні товарів, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки як вбачається з картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2016/00147, вказані договори досліджувались митним органом, що підтверджується їх відображенням в переліку перевірених документів.

Отже, виходячи з зазначеного, розбіжності у довідці про транспортні витрати №035 від 14.03.2016 року та CMR №232260 від 10.03.2016 року фактично відсутні.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно безпідставності посилань митного органу на неможливість проаналізувати зміст експортної митної декларації країни відправника від 08.03.2016 року №16ВЕЕ263, у зв'язку з її поданням без перекладу, оскільки вказана митна декларація Позивачем до митного органу не подавалась.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що приписами ч.2 ст.53 Митного кодексу України визначений перелік документів, які підлягають поданню до митного органу при підтвердженні митної вартості товарів. Інші документи, до яких зокрема відноситься експортна декларація країни відправника, подаються у разі якщо документи, зазначені у ч.2 ст.53, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В даному випадку, як було встановлено судом, митний органом не було виявлено непідтверджених та належних розбіжностей, наявність яких зумовлює необхідність перевірки додаткових документів, перелік яких визначений ч.3 ст.53 Митного кодексу України, що в свою чергу свідчить про порушення Відповідачем приписів чинного митного законодавства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості визнання протиправним та скасування рішення від 16.03.2016 року №112050000/2016/000045/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2016/00147 від 16.03.2016 року.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2016 року на адресу суду надійшло клопотання Запорізької митниці ДФС про повернення помилково сплаченого судового збору за платіжним дорученням №670 від 04.08.2016 року у розмірі 3031.60 грн., оскільки належний судовий збір по даній справі був сплачений на підставі платіжного доручення №611 від 21.07.2016 року.

Відповідно до п.п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Виходячи з того, що розмір судового збору по платіжному дорученню №611 від 21.07.2016 року відповідає вимогам чинного законодавства та існування в даному випадку переплати внаслідок його повторної помилкової сплати на підставі платіжного доручення №670 від 04.08.2016 року, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання митного органу задовольнити та повернути сплачений за платіжним дорученням №670 від 04.08.2016 року судовий збір у розмірі 3031.60 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2016 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької Митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2016 року у справі № 808/1173/16 - залишити без змін.

Повернути Запорізькій Митниці ДФС сплачений судовий збір за платіжним дорученням №670 від 04.08.2016 року у розмірі 3031.60 грн.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко