Справа № 814/4246/15
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/4246/15

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Сівєлькіної С.Є.,

представника позивача Репешка П.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року та на додаткову постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зобов'язання зняти арешт з рахунків,-

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2015 року Державне підприємство «Миколаївський бронетанковий завод» (далі - ДП «Миколаївський бронетанковий завод») звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зобов'язання відділу примусового виконання рішень зняти арешт з коштів у всіх видів валют, що містяться на рахунках, які відкрити у банках АБ «Укргазбанк» та ПАТ «ВТБ Банк», відкритих позивачем, арешт на які накладений постановами про арешт коштів боржника від 11.11.13 р. та 13.03.14 р. в межах зведеного виконавчого провадження №ЄДРВП 27163675.

В обґрунтування позову зазначено, що в теперішній час зведене виконавче провадження №ЄДРВП 27163675 завершено. Частину заборгованості по зазначеним виконавчим листам підприємством було погашено, частину виконавчих листів повернуто стягувачам без виконання. Повторно зазначені виконавчі листи стягувачі до виконання не пред'являли, а враховуючи строки, вже втратили можливість стягнення по цим листам без вирішення питання про поновлення строку. Наявність арештів банківських рахунків заважає підприємству виконувати оборонні замовлення Міністерства оборони України, враховуючи запроваджений особливий період та проведення антитерористичної операції.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року адміністративний позов ДП «Миколаївський бронетанковий завод» задоволений. Зобов'язано відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зняти арешт з коштів у всіх видах валют, що містяться на рахунках, які відкриті в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, р. №9, в ПАТ «ВТБ Банк», МФО 321767, р. №5810, Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод», накладений постановами про арешт коштів від 11.11.2013 р. та від 13.03.2014 р. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №27163675.

Додатковою постановою присуджено на користь Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» () за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області судовий збір в сумі 1218,00 гривень (одна тисяча двісті вісімнадцять грн.).

Не погоджуючись із постановленим у справі судовими рішеннями управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанови суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ДП «Миколаївський бронетанковий завод».

Позивач надав до апеляційного суду заперечення, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника позивача Репешка П.І., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду та додаткової постанови в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 2009 р. в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходилось зведене виконавче провадження №ЄДРВП 27163675 по стягненню з ДП «Миколаївський бронетанковий завод» на користь фізичних, юридичних осіб та держави на загальну суму близько 19279005 гривень.

11.11.13 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на кошти ДП «Миколаївський бронетанковий завод» в усіх видах валют, що містяться на рахунках, відкритих у АБ «Укргазбанк» (а.с. 7).

13.03.14 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на кошти ДП «Миколаївський бронетанковий завод» в усіх видах валют, що містяться на рахунках, відкритих у ПАТ «ВТБ Банк» (а.с. 19).

При цьому, протягом 2013-2015 років виконавчі провадження, які знаходилися в межах зведеного виконавчого провадження, були закінчені на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з повним фактичним виконанням або завершенні шляхом повернення виконавчого документу стягувачу за п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (т. 2, т. 3).

Державні виконавці не мали можливості звернути стягнення на майно боржника, оскільки він є державним підприємством та Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений обов'язок зняття накладеного арешту лише у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

При цьому, обов'язку державного виконавця знімати накладені арешти в межах виконавчого провадження, у разі повернення виконавчого документу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, з підстав визначених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону, не передбачено.

Зазначена норма необхідна для забезпечення прав стягувача, у разі його повторного пред'явлення виконавчого документу протягом строків, визначених ст.ст. 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження».

Одночасно з цим відповідачем не заперечується, що повторно протягом року до відділу виконавчі документи, раніше повернуті по зведеному виконавчому провадженню №ЄДРВП 27163675 до стягнення не пред'являлися.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що стягувачі своїм правом на повторне пред'явлення до виконання виконавчих документів не скористалися.

Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що арешт банківських рахунків ДП «Миколаївський бронетанковий завод» порушує його права, як власника коштів на банківських рахунках, адже у теперішній час виконавче провадження №ЄДРВП 27163675 закрито та строк, визначених ст.ст. 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження», сплив.

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову про зобов'язання управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зняти арешти з банківських рахунків ДП «Миколаївський бронетанковий завод» у АБ «Укргазбанк» та ПАТ «ВТБ Банк», які були накладені відповідно до постанов державного виконавця від 11.11.13 р. та 13.03.14 р. в межах зведеного виконавчого провадження №ЄДРВП 27163675. При цьому, як вірно зазначено судом, таке судове рішення ухвалюються не з підстав протиправності рішень чи дій відповідача (оскільки державний виконавець діяв правомірно), а з підстав неможливості поновити права позивача в інший спосіб, ніж через судове рішення.

Водночас, слід наголосити, що зазначене судове рішення не позбавляє можливості відповідача накласти повторні арешти на кошті на банківських рахунках позивача у разі необхідності по іншим виконавчим провадженням, або у разі повторного пред'явлення до виконання виконавчих документів, раніше повернутих стягувачам.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ДП «Миколаївський бронетанковий завод».

Також, вирішуючи питання розподілу судових витрат судом першої інстанції було ухвалено додаткову постанову, оскільки під час прийняття судового рішення судом не було вирішено питання розподілу судових витрат.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір в сумі 1218 гривень, доказом чого є платіжне доручення №284 від 30.11.2015 р.

Згідно ст. 168 КАС України якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу.

За таких обставин, враховуючи наведені вище обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність прийняття додаткового судового рішення по цій справі, вирішив питання про судові витрати шляхом присудження за рахунок бюджетних асигнувань Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на користь позивача суму сплаченого ним судового збору в розмірі 1218,00 гривень.

Підсумовуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанови підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішень суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову від 23 лютого 2016 року та додаткову постанову від 30 березня 2016 року Миколаївського окружного адміністративного суду - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов