Справа № 750/7511/16-а
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2016-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/7511/16-а
Провадження № 2-а/750/630/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2016 року м.Чернігова

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І. В.

із секретарем Гоєнко О. Г.,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання рішення незаконним та визнання права,

третя особа - Управління транспорту та звязку Чернігівської міської ради,

в с т а н о в и в :

08.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним рішення Чернігівської міської ради № 8/VІІ-5 від 25 травня 2016 року в частині затвердження додатку № 1 «Програми компенсації пільгових перевезень окремих категорій громадян у міському електро та автомобільному транспорті загального користування на 2016 рік», як таке, що обмежує право позивача як інваліда другої групи на користування пасажирським автомобільним транспортом; позивач також просив визнати його право безоплатного проїзду в автобусах міського пасажирського транспорту на міських маршрутах м. Чернігова.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до положень ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» позивач як інвалід другої групи має право безоплатного проїзду в пасажирському міському транспорті незалежно від форм власності, однак таке його право порушене, оскільки перевізники чинять йому перешкоди у безоплатному проїзді у пасажирському міському транспорті .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача - Чернігівської міської ради в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити. В судове засідання, що відбулося 16.09.2016 року не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. В поданих письмових запереченнях представник відповідача зазначає, що ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлює безумовне право інвалідів ІІ групи на безоплатний проїзд у міському транспорті (крім таксі) та зазначає, що прийнята Програма не порушує прав позивача, оскільки вона спрямована на регулювання суспільних відносин, що існують між органами місцевого самоврядування та перевізниками. Також представником відповідача зазначено, що дана програма жодним чином не обмежує інші категорії громадян на безкоштовний проїзд в міському автомобільному транспорті та не скасовує пільги передбачені законами України.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення АА3 № 613268 ОСОБА_1 являється інвалідом другої групи загального захворювання (а.с. 13).

26.05.2016 року рішенням Чернігівської міської ради № 8/VІІ-5 було затверджено «Програму компенсації пільгових перевезень окремих категорій громадян в електро та автомобільному транспорті загального користування на 2016 рік» разом з додатками № 1 та № 2 якими визначено перелік окремих категорій пасажирів для безоплатного проїзду в автобусах на міських маршрутах (а.с. 37-44).

03.06.2016 року позивач звернувся до Чернігівського міського голови з проханням внести поправку в додаток до програми компенсації пільгових перевезень окремих категорій громадян в електро та автомобільному транспорті загального користування на 2016 рік де передбачити пільгове перевезення інвалідів другої групи в автобусах м. Чернігова (а.с. 14).

16.06.2016 року Управлінням транспорту та звязку Чернігівської міської ради за № 1-08/192 на адресу позивача була надіслана відповідь на його звернення від 03.06.2016 року відповідно до якого зазначалося, що ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інваліди ІІ групи мають право на пільговий проїзд у міському пасажирському транспорті. Одночасно Управління транспорту та звязку Чернігівської міської ради зазначає, що програма пільгових перевезень містить перелік найбільш соціально-незахищених окремих категорій пасажирів. Виходячи з фінансових можливостей, в межах бюджету м. Чернігова, ІІ група інвалідів не була включена до переліку окремих категорій пасажирів для безоплатного проїзду в автобусах на міських маршрутах Програми (а.с. 15).

Відповідно до копії листа Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області № 712/44/05 від 09.09.2016 року на звернення позивача про безпідставну відмову у його перевезенні на водіїв транспортних засобів (маршрут № 24 та № 35) були складені протоколи про адміністративне правопорушення (а.с. 57).

Відповідно до преамбули Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» цей Закон визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інваліди I та II групи, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів I групи або дітей-інвалідів (не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда I групи або дитину-інваліда), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» фінансове забезпечення заходів щодо соціальної захищеності інвалідів і дітей-інвалідів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі Фонду соціального захисту інвалідів, місцевих бюджетів, а також органами місцевого самоврядування за місцевими програмами соціального захисту окремих категорій населення за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Тобто спеціальним законом, яким є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено право позивача, як інваліда ІІ групи на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) без зазначення умов компенсації такого проїзду перевізникам.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання - затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 5 ст. 102 Бюджетного кодексу України За рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку, інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків, зубопротезування, оплату електроенергії, природного і скрапленого газу на побутові потреби, твердого та рідкого пічного побутового палива, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот) на компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного податку з пального і на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян надаються пільги ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали інвалідами під час проходження військової служби; інвалідам, дітям-інвалідам та особам, які супроводжують інвалідів I групи або дітей-інвалідів (не більше одного супроводжуючого); пенсіонерам з числа слідчих прокуратури; реабілітованим громадянам, які стали інвалідами внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, багатодітним сім'ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім'ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім'ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування, а також здійснюються компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Отже, виходячи із вищенаведеного, оскільки при прийнятті «Програми компенсації пільгових перевезень окремих категорій громадян в електро та автомобільному транспорті загального користування на 2016 рік» разом з додатками Чернігівська міська рада при затвердженні додатків до Програми діяла в межах повноважень передбачених чинним законодавством України, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання незаконним рішення Чернігівської міської ради № 8/VІІ-5 від 25 травня 2016 року в частині затвердження додатку № 1 «Програми компенсації пільгових перевезень окремих категорій громадян у міському електро та автомобільному транспорті загального користування на 2016 рік», як таке, що обмежує право позивача як інваліда другої групи на користування пасажирським автомобільним транспортом слід відмовити.

Слід також зазначити, що згадана вище програма та додатки до неї були прийняті з метою регулювання суспільних відносин, які склалися із Чернігівською міською радою та перевізниками з приводу компенсації вартості перевезень пільгових категорій громадян.

В самій же Програмі, в абзаці 4 розділу І йде посилання на перелік окремих категорій пасажирів, які мають право на безоплатний проїзд в автобусах міста Чернігова, представлених в Додатку № 1 до цієї Програми, чим порушено права позивача.

Так як статтею 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачене абсолютне право інвалідів ІІ групи, яким являється позивач ОСОБА_1, на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі), позовна вимога ОСОБА_1 про визнання його права на безоплатний проїзд в автобусах міського пасажирського транспорту на міських маршрутах м. Чернігова підлягає задоволенню, а його право на безоплатний проїзд, як інваліда ІІ групи, в автобусах міського пасажирського транспорту на міських маршрутах м. Чернігова відновленню.

Керуючись статтями 2, 3,11, 69, 94, 158 163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання рішення незаконним та визнання права задовольнити частково.

Визнати право ОСОБА_1 на безоплатний проїзд в автобусах міського пасажирського транспорту на міських маршрутах м. Чернігова.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: