Справа № 311/2364/16-а
Суддя: Степаненко Ю. А.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

22.09.2016 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Василівка справу за адміністративним позовом: Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області до ОСОБА_2, про примусове видворення з України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначає, що 20.04.1997 року громадянин ОСОБА_3 Казахстан - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України по паспортному документу зразка колишнього СРСР серії VIII-АР № 628852, виданому відділом внутрішніх справ Білоріцького міськвиконкому Башкірської АСРС 23.08.1979 року. Був тимчасово зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, гурт. Суворова з 20.04.1997 року по 10.10.1997 року.

11.02.2016 року прибув на особистий прийом до Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області. Під час перевірки законності перебування на території України було встановлено, що громадянин ОСОБА_4 порушив правила перебування іноземців на території України, так як з 1997 року перебуває в Україні після закінчення терміну реєстрації без документів на право проживання в Україні, паспортний документ зразка колишнього СРСР на національний паспорт будь-якої з держав.

Відносно нього складено протокол серії ПР МЗП, постанова серії ПН МЗП № 124496 від 11.02.2016 року та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

17.05.2016 року Василівським РВ УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_4 та він був зобов'язаний залишити територію України у термін до 16.06.2016 року із зобов'язанням в зазначений термін отримати національний паспорт країни громадянства.

Громадянин ОСОБА_3 Казахстан ОСОБА_2 належним чином був ознайомлений з даним рішенням, про що свідчить особистий підпис, а також був повідомлений, що у випадку не виконання рішення про примусове повернення, до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін.

На теперішній час громадянин ОСОБА_4 рішення про примусове повернення від 17.05.2016 року не виконав, так як і зобов'язання щодо отримання національного паспорту для можливості перетину Державного кордону України. Він перебуває на території України як нелегальний мігрант, подальших підстав для законного перебування не має, не вживає заходів стосовно своєї легалізації, відсутні кошти, необхідні для проживання в Україні.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і

примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних перебуванням іноземців та осіб без громадянства в Україні», іноземці та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Згідно п. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі, прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Враховуючи вищевикладене, порушення відповідачем законодавства України про перебування на території України, невжиття відповідних заходів для легалізації перебування на території України свідчить про ухилення громадянина ОСОБА_3 Казахстан ОСОБА_2 від виїзду після прийняття рішення про примусове повернення та дає достатніх підстав для примусового видворення за межі України.

У зв'язку з чим, позивач просить суд винести постанову про примусове видворення за межі України громадянина ОСОБА_3 Казахстан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та розміщення його в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

В судовому засіданні представник позивача в особі ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просить суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не оспорював зазначені в позові обставини, обґрунтованих заперечень проти задоволення позову не мав.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, 20.04.1997 року громадянин ОСОБА_3 Казахстан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України по паспортному документу зразка колишнього СРСР серії VIII-АР № 628852 виданому відділом внутрішніх справ Білоріцького міськвиконкому Башкірської АСРС 23.08.1979 року. Був тимчасово зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, гурт. Суворова з 20.04.1997 року по 10.10.1997 року.

11.02.2016 року прибув на особистий прийом до Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області. Під час перевірки законності перебування на території України було встановлено, що громадянин ОСОБА_4 порушив правила перебування іноземців на території України, так як з 1997 року перебуває в Україні після закінчення терміну реєстрації без документів на право проживання в Україні, паспортний документ зразка колишнього СРСР на національний паспорт будь-якої з держав.

Відносно нього складено протокол серії ПР МЗП, постанова серії ПН МЗП № 124496 від 11.02.2016 року та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

17.05.2016 року Василівським РВ УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення про примусове повернення з України відносно громадянина ОСОБА_4 та він був зобов'язаний залишити територію України у термін до 16.06.2016 року із зобов'язанням в зазначений термін отримати національний паспорт країни громадянства.

Громадянин ОСОБА_3 Казахстан ОСОБА_2 належним чином був ознайомлений з даним рішенням, про що свідчить особистий підпис, а також був повідомлений, що у випадку не виконання рішення про примусове повернення, до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін.

На теперішній час громадянин ОСОБА_4 рішення про примусове повернення від 17.05.2016 року не виконав, так як і зобов'язання щодо отримання національного паспорту для можливості перетину Державного кордону України. Він перебуває на території України як нелегальний мігрант, подальших підстав для законного перебування не має, не вживає заходів стосовно своєї легалізації, відсутні кошти, необхідні для проживання в Україні.

Статтею 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов'язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у відповідача законні підстави для знаходження на території України відсутні, оскільки термін перебування його на території України закінчився. Залишати територію України відповідач наміру не має, а тому, підлягає примусовому видворенню з України.

Статтею 4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. При розгляді даної справи жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої, іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення відповідача за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких, на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Відповідно до роз'яснень, викладених уп.26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду, від 25.06.2009, № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію". Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач порушив вимоги законодавства України та підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухиляється від самостійного та добровільного залишення території України, а тому, вимогу про його видворення, суд вважає обґрунтованою.

Крім того, відповідно до п. 22 ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» стосовно іноземців та осіб без громадянства, котрі не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних з видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок держави.

Таким чином, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає, що всі витрати, пов'язані з примусовим видворенням за межі України, слід здійснити за рахунок держави.

Судові витрати, відповідно до ст.94 КАС України, суд вважає необхідним віднести за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.6, 7, 8, 9, 69-71,158-160,161,162,163,183-5,п.5 ч.2 ст. 256 КАС України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина ОСОБА_3 Казахстан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та розмістити його в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Судові витрати - віднести за рахунок держави.

Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Всі витрати, пов'язані з примусовим видворенням за межі України, слід здійснити за рахунок держави.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Василівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати проголошення постанови.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Василівського

районного суду

Запорізької області ОСОБА_5