Справа № 640/9402/16-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 р.Справа № 640/9402/16-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Лях О.П., Донець Л.О.

при секретарі Дорошенко Д.О.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 22.08.2016р. по справі № 640/9402/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому просила: визнати неправомірними дії відповідача про відмову у перерахунку пенсії згідно постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»; зобов'язати відповідача з 01.12.2015 р. здійснити перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням зарплати державних службовців згідно постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки 05-01-40/117від 27.05.2016 р. виданої Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 2006 р. в розмірі 90%; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії згідно довідки про складові заробітної плати № 05-01-40/66 від 05.03.2015 р. згідно постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015 р. по справі № 640/11386/15-а.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 22.08.2016р. по справі № 640/9402/16-а в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 22.08.2016р. по справі № 640/9402/16-а та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї та заслухавши пояснення позивача у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працювала на посаді заступника начальника відділу Головного фінансового управління Харківської обласної державної адміністрації та з 23.12.2006 р. позивач отримує пенсію згідно із Законом України «Про державну службу» в розмірі 90 відсотків від суми її заробітної плати.

Також судом першої інстанції встановлено, що 30.05.2016 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з підстав зростання з 01.12.2015 р. заробітної плати працюючих державних службовців, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 р № 1013.

Рішенням від 01.06.2016 р. позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з підстав зростання з 01.12.2015 р. заробітної плати працюючих державних службовців, оскільки такий вид перерахунку не передбачений статтею 37-1 Закону України «Про державну службу». Також, зазначено, що раніше призначені пенсії не перераховуються з 01.06.2015 р. згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ. Крім цього, відмову у перерахунку пенсії відповідач пов'язує з незабезпеченням Кабінетом Міністрів України прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації статті 37-1 Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду першої інстанції із вищевказаними позовними.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У відповідності до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена з 23.12.2006 року у розмірі 90% від заробітної плати.

Колегія суддів зазначає, що пенсійне забезпечення державних службовців в період до 01.05.2016 р. було врегульоване зазначеними ;нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р.

Також необхідно зазначити, що 10.12.2015 р. прийнято Закон України «Про державну службу» № 889-VIII, який набув чинності 01.05.2015 р.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII, положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р., яка набрала чинність з 01.05.2016 р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.05.2016 р. Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 р., по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. не передбачено підстав для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р., з 01.05.2016 р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Судовим розглядом встановлено, що позивач із заявою про перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова 30.05.2016 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016 р., тобто після набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р., Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії згідно довідки про складові заробітної плати № 05-01-40/66 від 05.03.2015 р. згідно постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015 р. по справі № 640/11386/15-а, колегія суддів зазначає наступне.

Підставою для звернення позивача із вищевказаною позовною вимогою фактично було невиконання відповідачем рішення суду, яке вступили в законну силу. Таким чином колегія суддів зазначає, що позивач, звертаючись до суду першої інстанції із такою вимогою порушив питання, що стосуються здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, порядок розгляду якого визначений в ст. 267 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що ст. 267 КАС України встановлює повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання. Вказана стаття передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням судових рішень в адміністративних справах, це судовий контроль за ініціативою суду, що ухвалив відповідне судове рішення та судовий контроль за ініціативою осіб, які беруть участь у справі, чи інших заінтересованих осіб. У силу принципу офіційності суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, у тому ж кількісному і, якщо це можливо, персональному складі має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, який програв справу і на якого покладено певні обов'язки, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Це може бути зроблено у тому ж самому судовому рішенні (у резолютивній частині) або в письмовій ухвалі.

За приписами ч. 9. ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду. І лише у разі відповідності заяви вимогам, визначеним ст. 267 КАС України, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. При цьому у разі невідповідності заяви визначеним вимогам вона ухвалою суду, повертається заявнику.

Колегія суддів вважає за доцільне відмітити, що КАС України передбачає загальні і спеціальні способи судового контролю. Загальні способи контролю мають усі суди, незалежно від спеціалізації, і вони полягають у розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців. Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ст. 181 КАС. Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені ст. 267 КАС, зокрема до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладання штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Необхідно зазначити, що згідно з ч. 2, 3 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Положеннями ст. 255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін. Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. За приписами ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином колегія суддів зазначає, що позивач звертаючись до суду першої інстанції із такою вимогою фактично просить зобов'язати відповідача виконувати рішення суду, яке вже набрало законної сили і в силу приписів статей 14 та 255 КАС повинно виконуватися відповідачем без ухвалення будь-яких додаткових судових рішень. Суд першої інстанції не в праві зобов'язувати відповідача виконувати чи не виконувати рішення суду, яке і так є обов'язковим до виконання для осіб, які беруть участь у справі. Чинним законодавством України не передбачено права суду приймати рішення про зобов'язання виконувати інше рішення суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Враховуючи те, що постанова Київського районного суду м. Харкова від 22.08.2016р. по справі № 640/9402/16-а прийнята з норм матеріального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 22.08.2016р. по справі № 640/9402/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 22.08.2016р. по справі № 640/9402/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Донець Л.О.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 27.09.2016 року.