Справа № 804/14428/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Підприємство Солонянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№21)» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняте Дніпропетровською ОДПІ податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, мотивуючи тим, що відповідно до Договору № 205/11/181-05 від 16.12.2011 року підписаного між Солонянською виправною колонією № 21 та Дніпропетровською комплексною геологічною партією «Південукргеологія» Замовник (Солонянська виправна колонія № 21) замовив послуги на розгляд, аналіз матеріалів, складання висновку на спец водокористування свердловини на загальну суму 938,00 грн. За складання висновку на спец водокористування свердловини було здійснено оплату з розрахункового рахунку Підприємства Солонянської виправної колонії № 21 на суму 938,00 грн., та підписаним обома сторонами Договору Актом виконання гідрогеологічного висновку та скріплений печаткою Підприємства СВК № 21. З огляду на вказане, позивач вважає, що ДП «Підприємство Солонянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№21)» має право використовувати підземну воду відповідно до дозволу на спеціальне водовикористання води з встановленням в ньому ліміту використання води, виданого Солонянській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 21).
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
Представник відповідача проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Ухвалою суду від 18.03.2016р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
За результатами розгляду заперечень на Акт перевірки, відповідач надав письмову відповідь про розгляд заперечення № 3398/10/04-17-22-02 від 08.09.2015р., в якій зазначив, що заперечення залишає без задоволення, а висновок зроблений в Акті перевірки № 61/2202/08679698 від 26.08.2015р. без змін.
Згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно п.323.1 ст.323 Податкового кодексу України, платниками збору є водокористувачі - суб'єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи (крім бюджетних установ), постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду, отриману шляхом забору води з водних об'єктів (первинні водокористувачі) та/або від первинних або інших водокористувачів (вторинні водокористувачі), та використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва.
В силу п.324.1 ст.324 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування збором є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі, з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання.
П.п.326.1, 326.2 ст.326 Податкового кодексу України передбачено, що водокористувачі самостійно обчислюють збір за спеціальне використання води та збір за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики і рибництва щокварталу наростаючим підсумком з початку року, а за спеціальне використання води для потреб водного транспорту - починаючи з першого півріччя поточного року, у якому було здійснено таке використання.
Збір обчислюється виходячи з фактичних обсягів використаної води (підземної, поверхневої, отриманої від інших водокористувачів) водних об'єктів з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування, лімітів використання води, ставок збору та коефіцієнтів.
За обсяги води, переданої водокористувачем - постачальником іншим водокористувачам без укладення з останніми договору на поставку води, збір обчислюється і сплачується таким водокористувачем - постачальником.
Згідно п.326.10 ст.326 Податкового кодексу України, обсяг фактично використаної води обчислюється водокористувачами самостійно на підставі даних первинного обліку згідно з показаннями вимірювальних приладів.
За відсутності вимірювальних приладів обсяг фактично використаної води визначається водокористувачем за технологічними даними (тривалість роботи агрегатів, обсяг виробленої продукції чи наданих послуг, витрати електроенергії, пропускна спроможність водопровідних труб за одиницю часу тощо). У разі відсутності вимірювальних приладів, якщо можливість їх встановлення існує, збір сплачується у двократному розмірі.
Відповідно до п.326.12 ст.326 Податкового кодексу України, органи, що видають дозволи на спеціальне водокористування, щороку до 20 січня подають контролюючим органам та органам водного господарства інформацію про водокористувачів, яким видано такі дозволи.
Водокористувачі, яким видано дозволи на спеціальне водокористування та які здійснюють постачання води іншим водокористувачам, щороку до 20 січня подають контролюючим органам та органам водного господарства перелік водокористувачів - абонентів.
У разі зміни умов водокористування, видачі протягом року нових дозволів на спеціальне водокористування, укладення договорів на поставку води водокористувачі, які отримали переоформлені дозволи на спеціальне водокористування, договори на поставку води, зобов'язані протягом 10 днів повідомити про це контролюючим органам та органам водного господарства.
Відповідно до п.326.13 ст.326 Податкового кодексу України, у разі якщо водокористувачі, які повністю утримуються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, використовують обсяги води для господарської діяльності, направленої на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, збір обчислюється на загальних підставах з усього обсягу використаної води з урахуванням обсягу втрат води в їх системах постачання.
Ст.327 Податкового кодексу України передбачено, що у разі перевищення водокористувачами встановленого річного ліміту використання води збір обчислюється і сплачується у п'ятикратному розмірі виходячи з фактичних обсягів використаної води понад встановлений ліміт використання води, ставок збору та коефіцієнтів.
За понадлімітне використання води збір обчислюється за кожним джерелом водопостачання окремо згідно з установленими ставками збору та коефіцієнтами.
За відсутності у водокористувача дозволу на спеціальне водокористування із встановленими в ньому лімітами використання води збір справляється за весь обсяг використаної води, що підлягає оплаті як за понадлімітне використання.
Згідно вказаного Акту, перевіркою встановлено, що ДП «Підприємство Солонянської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№21)» використовувало підземну воду без наявності дозволу на спеціальне використання води з встановленням в ньому ліміту використання води.
При цьому, судом встановлено, що Солонянською виправною колонією № 21 було укладено Договір № 205/11/181-05 від 16.12.2011 року з Дніпропетровською комплексною геологічною партією «Південукргеологія», згідно якого Замовник (Солонянська виправна колонія № 21) замовив послуги на розгляд, аналіз матеріалів, складання висновку на спец водокористування свердловини на загальну суму 938,00 грн. та було складено Акт виконання гідрогеологічного висновку за грудень 2011р.
Таким чином, судом встановлено, що ні під час перевірки, ні під час розгляду справи, позивачем не надано доказів наявності в ДП «Підприємства Солоняиської виправної колонії УДПтСУ в Дніпропетровській області (№ 21)» дозволу на спеціальне водовикористання води з встановленням в ньому ліміту використання води.
У зв'язку з чим, суд погоджується з висновком податкового органу, про те, що ДП «Підприємство Солонянської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№21)» використовувало підземну воду без наявності дозволу на спеціальне використання води з встановленням в ньому ліміту використання води.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували правильність висновків відповідача, викладених ним в акті № 61/2202/08679698 від 26.08.2015р.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку в необхідності відмови в задоволенні поданого адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Підприємство Солонянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№21)» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова