Справа № 727/4139/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/4139/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Смотрицький В.Г.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

22 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача Ткаченко Д.В.

представника відповідача Остафійчук Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд" на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд" до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2016 року позивач - ТОВ "Гіпербуд" звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування протокольного рішення №91/6 від 28 квітня 2016 року Чернівецької міської ради 6 сесії VII скликання в частині про доручення юридичному управлінню міської ради до 16.05.2016 р. підготувати звернення до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернівецькій області з проханням здійснити перевірку будівельного об'єкту за адресою: вул. Рівненська,10 (Замовник TOB «Гіпербуд») на відповідність об'єкта містобудування державним будівельним нормам, затвердженій проектно-кошторисній документації, вихідним даним на проектування, а також наявність ведення авторського та технічного нагляду за будівництвом.

Шевченківський районний суд м. Чернівці постановою від 11.07.2016 року у задоволенні вказаного позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції позивач, що 28 квітня 2016 року протокольним рішенням № 91/6 Чернівецької міської ради 6 сесії VII скликання було вирішено доручити юридичному управлінню міської ради до 16.05.2016 р. підготувати звернення до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернівецькій області з проханням здійснити перевірки будівельних об'єктів за адресами: вул. Рівненська,10, вул. Руська, 226-228, вул. Немирівська на відповідність цих об'єктів містобудування державним будівельним нормам, затвердженій проектно-кошторисній документації, вихідним даним на проектування, а також наявність ведення авторського та технічного нагляду за будівництвом ( а.с. 5 ). На виконання цього рішення був підготовлений відповідний лист ( а.с. 16 ).

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно преамбули Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР, цей закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування

Відповідно до статті 2 цього закону, місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а тому рада має право доручити своєму виконавчому органу підготувати певне звернення.

При цьому згідно ч. З ст. 18 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування можуть виступати з ініціативою щодо перевірок, а також організовувати проведення перевірок на підприємствах, в установах та організаціях, що не перебувають у комунальній власності, з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади.

Згідно ст.4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», органи місцевого самоврядування є суб'єктом містобудування та здійснюють управління у сфері містобудування.

Відповідно ст. 6 цього ж закону, органи місцевого самоврядування координують на відповідній території діяльність суб'єктів містобудування щодо комплексної забудови населених пунктів та виконують делеговані державою повноваження.

Та в силу статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема здійснюють в установленому порядку державний контроль за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій.

Регламентом Чернівецької міської ради VII скликання, який затверджений рішенням міської ради від 02.02.2016 № 105 (надалі Регламент), встановлений порядок прийняття протокольних рішень, відповідно до якого, виключно Регламентом ради регулюються прийняття процедурних рішень ради (пункт 1 частини 1 ст. 26, пункт 15 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»),

Статтею 10 Регламенту встановлено, що у разі відсутності потреби прийняття рішення Ради за депутатським запитом радою приймається протокольне рішення про направлення депутатського запиту адресату.

Відповідно до ст. 68 Регламент. Рала може прийняти рішення з процедурних питань (надалі - процедурне рішення), зазначених у цьому Регламенті, без підготовки у постійних комісіях та включення до порядку денного і таке, що не потребує окремого документального оформлення. Процедурне рішення приймається відразу після обговорення і заноситься до протоколу пленарного засідання Ради. Під поняттям «протокольне рішення» треба розуміти рішення Ради, яке приймається з голосу (без попередньої підготовки у письмовому вигляді) і заноситься до протоколу пленарного засідання та у вигляді витяг із протоколу надсилається виконавцям за підписом головуючого на пленарному засіданні (ст. 125 Регламенту).

Згідно з матеріалами справи, заслухавши пропозицію депутата міської ради Яринича М.Ф. під час розгляду питання порядку денного «Різне» протокольним рішенням №91/6 від 28.04.2016р. доручено юридичному управлінні міської ради підготувати звернення до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернівецькій області з проханням здійснити перевірки будівельних об'єктів, в тому числі і на вул. Рівненська, 10.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, оскаржуване протокольне рішення є процедурним, доручає виконавчому органу ради (юридичному управлінню) підготувати певне звернення), не є рішенням органу місцевого самоврядування, яке спрямоване на породження певних правових наслідків.

Відповідно статті 40 Конституції України зазначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Колегія суддів, зазначає, що відповідно до правової позиції Конституційного суду України, викладеної в рішенні №7-рп від 16 квітня 2009 року за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини 2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46, ч.1, 10, ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Зокрема, Конституційний суд України в прийнятому рішенні звертає увагу, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1- зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржуване протокольне рішення міської ради жодним чином не порушує права позивача, прийнято у відповідності до Конституції України, Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Регламенту Чернівецької міської ради VII скликання у спосіб та у межах повноважень ради, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд" залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 липня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 27 вересня 2016 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.