Справа № 752/2837/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Колдіна О.О. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року Справа № 752/2837/16-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Желтобрюх І.Л., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо порушення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та прийняття всіх необхідних заходів стосовно виконання відповідачем рішення суду по нарахуванню компенсації з урахуванням вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Закону України «Про соціальний захист дітей війни»;

- зобов'язання відповідача здійснити нарахування позивачу недоотриманих коштів, відповідно до ст.ст. 50, 54 Законів України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про соціальний захист дітей війни» за 2010-2011 роки на підставі рішення суду із застосуванням державного стандарту мінімальної пенсії за віком станом на березень 2016 року із застосуванням Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»;

- стягнення з відповідача визначених економічним експертом недоотриманих позивачем коштів.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2016 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини цієї справи та порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року у справі № 752/20319/14-а, зокрема було визнано протиправними дії УПФУ у Голосіївському районі м. Києва, правонаступником якого є Правобережне об'єднане УПФУ в м. Києві щодо відмови позивачу в проведенні перерахунку його основної та додаткової пенсії як інваліду війни 2 групи з числа ліквідаторів, потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, з 29.09.2010 р. по 22.07.2011 р. включно, а також зобов'язано УПФУ у Голосіївському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату позивачу державної основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за період з 29.09.2010 р. по 22.07.2011 р. включно, з урахуванням проведених виплат.

Додатковою постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року у справі № 752/20319/14-а, зокрема було визнано протиправними дії УПФУ у Голосіївському районі м. Києва щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку його соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком, за період з 29.09.2010 р. по 22.07.2011 р. включно та зобов'язано УПФУ у Голосіївському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату позивачу соціальної допомоги як особі, яка має статус дитини війни, у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, за період з 29.09.2010 р. по 22.07.2011 р. включно, з урахуванням проведених виплат.

На підставі та на виконання зазначених судових рішень Голосіївським районним судом було видано відповідні виконавчі листи.

29.01.2015 р. відповідачем на підставі та на виконання зазначених судових рішень позивачу було проведено перерахунок його основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до положень ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та пенсії як особі, що має статус дитини війни, на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно з проведеним перерахунок різниця недоплаченої позивачу пенсії становить 46701,79 грн.

При здійсненні позивачу зазначеного перерахунку його пенсії розмір мінімальної пенсії за віком, який є визначальним критерієм при здійсненні таких нарахувань, визначався відповідачем відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

Позивач, вважаючи, що при здійсненні перерахунку його пенсії на підставі рішень суду відповідачем не було проведено її індексації, що суперечить Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та застосовано стандарт мінімальної пенсії за віком станом на минулий час, оскільки фактично нарахування здійснювались в 2015 році, а період за який здійснювався перерахунок визначений судом з 29.09.2010 р. по 22.07.2011 р., він звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відсутні підстави для індексації пенсії позивача, перерахованої відповідачем на підставі судових рішень, а також з того, що порядок і спосіб їх виконання не можуть бути змінені шляхом задоволення позовних вимог у межах даної адміністративної справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-XII у редакції, на підставі якої судом у справі № 752/20319/13-а було визнано право позивача на перерахунок пенсії (далі - Закон № 796-ХІІ), Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. № 2195-IV у редакції, на підставі якої судом у справі № 752/20319/13-а було визнано право позивача на перерахунок пенсії (далі - Закон № 2195-IV), Законами України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. № 1282-XII у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1282-ХІІ), Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ст. 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам 2 групи - у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 4 ст. 54 цього Закону № 796-ХІІ державна пенсія особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 6 Закону № 2195-IV передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об'єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв'язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 Закону № 1282-ХІІ індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Подальша індексація споживчих цін для індексації грошових доходів населення починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації 101 відсоток. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 1282-ХІІ порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

У п. 3 Порядку № 1078 визначено, що до об'єктів індексації, зокрема не відносяться соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму (пенсії, обчислені з урахуванням абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму; тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме; мінімальний розмір допомоги по безробіттю; державна соціальна допомога інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам; державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державна соціальна допомога на догляд; щомісячна грошова допомога малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним; компенсаційна виплата, що призначається непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами).

Частиною 1 статті 28 Закону № 1058-IV (абзац 1) передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно з пп. 4, 5 Порядку № 1078 у межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, індексуються пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуваннями виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» для осіб, що втратили працездатність, затверджено щоквартальне збільшення у 2010 році прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень.

У ст. 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визначено, що для осіб, які втратили працездатність також встановлено щоквартальне підвищення прожиткового мінімуму на одну особу: з 1 січня - 750 гривень, з 1 квітня - 764 гривні, з 1 жовтня - 784 гривні, з 1 грудня - 800 гривень.

Таким чином, з викиданих правових норм вбачається, що положення ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ та ст. 6 Закону № 2195-IV містять пряму вказівку на те, що під час визначення розміру щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, державної пенсії особам, віднесеним до категорії 1, та пенсії особам, які мають статус дитини війни, за основу їх обчислення як розрахункова величина береться мінімальна пенсія за віком, яка, у свою чергу, встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Разом з тим, додаткова пенсія, надбавки і доплати до пенсії та інші соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, не належать до об'єктів індексації, що обумовлене визначенням щоквартального збільшення прожиткового мінімуму у бюджетному законодавстві, яке й враховується при розрахунку пенсії особи, виходячи з відповідних базових місяців.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем при нарахуванні позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, державної пенсії як ліквідатору аварії на ЧАЕС категорії 1, та пенсії як особі, що має статус дитини війни, за період з 29.09.2010 р. по 22.07.2011 р. включно на підставі рішень суду у справі № 752/20319/13-а були враховані базові місяці і відповідні підвищення прожиткового мінімуму, встановлені у ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» та ст. 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

З огляду на це, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення вимог позивача щодо індексації призначених йому виплат із застосуванням державного стандарту мінімальної пенсії за віком станом на березень 2016 року за Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Крім того, судова колегія зазначає, що нарахування позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, державної пенсії як ліквідатору аварії на ЧАЕС категорії 1, та пенсії як особі, що має статус дитини війни, за період з 29.09.2010 р. по 22.07.2011 р. було здійснено відповідачем на підставі та на виконання рішень судів, ухвалених в іншій судовій справі, а тому оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу ПФУ при їх виконанні може бути здійснено позивачем в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України, тобто шляхом звернення з відповідною заявою до суду, а також ст. 263 КАС України передбачено право особи, яка бере участь у справі, звернутися із заявою про зміну способу або порядку виконання рішення суду.

Однак, у межах даної адміністративної справи позивач для захисту своїх прав, які він вважає порушеними, звернувся до суду з новим адміністративним позовом.

Враховуючи зазначені обставини та докази у їх сукупності, відповідно до ст. 86 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Доводи апелянта про те, що пенсійні виплати, призначені судовими рішеннями, йому не виплачені та їх індексація не здійснена, колегія суддів вважає не обґрунтованими з підстав, зазначених вище.

Посилання апелянта на те, що відповідачем було порушено його права при виконанні вищевказаних постанови та додаткової постанови Голосіївського районного суду м. Києва, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги оскільки такі судові рішення ухвалені в межах іншої адміністративної справи і, як відзначалось вище, оскарження позивачем рішень, дій чи бездіяльності органу ПФУ при їх виконанні може бути здійснено в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2016 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 23 вересня 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Карпушова О.В.