Справа № 805/1730/16-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 р. Справа №805/1730/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10:25

Донецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Христофорова А.Б.

при секретарі - Нестеренко Н.Л.,

за участю

представників позивача, - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача, - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дисса» до ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дисса», звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14.06.2016 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 196 442,5 грн., та податкового повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 14.06.2016 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств на суму 141 444 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне.

Між позивачем та ТОВ «Продінвест ЛТД» був укладений Договір поставки № 27 від 20.07.2015 року на виконання якого було поставлено товар на загальну суму 942 921,56 грн. у тому числі ПДВ 157 153,58 грн. Зазначає, що первинні документи, оформлені за цими господарськими операціями відповідають Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», товар був фактично поставлений контрагентом на адресу підприємства та використаний у господарській діяльності, а тому висновки податкового органу про порушення підприємством приписів Податкового кодексу України в частині заниження податку на прибуток за 2015 рік та податку на додану вартість за липень вересень 2015 року є неправомірними.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив скасувати спірні податкові повідомлення рішення.

Представник позивача директор ТОВ «Дисса» ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що договір із ТОВ «Продінвест ЛТД» укладався в м. Києві, звідки здійснювалося постачання він не знає, товар був поставлений на адресу підприємства транспортними засобами контрагента. Поставлений товар був використаний у господарській діяльності підприємства. Просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач не погодився із адміністративним позовом, надав письмові заперечення (а.с. 148-149), в яких зазначив, що при проведенні позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податного та іншого законодавства України, повноти нарахування та своєчасності сплати податків були встановлені порушення п. 44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п. 137.1 ст.137 Податкового кодексу України в результаті чого занижений податок на прибуток за 2015 рік на 141 444,4 грн. та порушення п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1 абз. а), п. 198.2, п.198.3, ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість за липень вересень 2015 року на 157 153,58 грн.

Відповідач зазначає, що до перевірки посадовими особами ТОВ «Дисса» не надано, а перевіркою не встановлено документів, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства, що не дає можливості ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій, не підтверджено факт отримання ТМЦ позивачем від контрагента ТОВ «Продінвест ЛТД». Посилається на приписи Податкового кодексу України, відповідно до яких платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені п. 44.1 ст. 44 ПК України. З урахуванням зазначеного вважають, що спірні податкові повідомлення рішення прийняті правомірно.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дисса» є юридичною особою відповідно до ОСОБА_5 державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 14.04.2016 року (а.с. 12-15), є платником ПДВ відповідно до Свідоцтва № 06567156 (а.с. 16)

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_4 обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податного та іншого законодавства України, повноти нарахування та своєчасності сплати податків, за результатами якої складено ОСОБА_2 № 1622/15-01-13507924 від 30.05.2016 року (а.с. 17-43) та встановлені порушення п. 44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п. 137.1 ст.137 Податкового кодексу України в результаті чого занижений податок на прибуток за 2015 рік на 141 444,4 грн. та порушення п. 44.1, п.44.2 ст.44, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1 абз. а), п. 198.2, п.198.3, ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість за липень вересень 2015 року на 157 153,58 грн.

На підставі ОСОБА_2 перевірки відповідачем прийняті спірне податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14.06.2016 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 196 442,5 грн. (а.с. 55) та податкового повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 14.06.2016 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств на суму 141 444 грн.(а.с. 56)

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) органи державної влади зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Спірним питанням даного позову є правомірність складання податковим органом податкових повідомлень-рішень.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень слугувало встановлення перевіркою відсутності здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Продінвест ЛТД», оскільки їх не підтверджено первинними бухгалтерськими документами.

Судом встановлено, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «Блюбері Продакшн» (Продавець) укладено договір № 68 від 20.07.2015 року, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати у власність покупцю товар, зазначений у видаткових документах, а покупець зобовязаний його прийняти та провести оплату на умовах, визначених договором.(а.с. 137-139)

Судом встановлено, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «Продінвест ЛТД» (Продавець) укладено договір № 27 від 20.07.2015 року, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати у власність покупцю товар, зазначений у видаткових документах, а покупець зобовязаний його прийняти та провести оплату на умовах, визначених договором. (а.с. 63-65)

Судом також встановлено, що між ТОВ «Блюбері Продакшн» (Цедент) та ТОВ «Продінвест ЛТД» (Цессіонарій) 27.07.2015 року укладено договір № 19 Цессії про заміну особи в зобовязаннях, відповідно до умов якого Цедент в порядку та на умовах цього договору передає Цессіонарію усі права та обовязки за Договором № 68 від 20.07.2015 року, які належать Цеденту (а.с. 140-143) Повідомленням від 27.07.2015 року № 2/27072015 ТОВ «Блюбері Продакшн» повідомило ТОВ «Дисса» про заміну особи за зобовязаннями по договору № 68 від 20.07.2015 року. (а.с. 144)

На підтвердження здійснення господарських операцій позивачем до суду надані видаткові накладні № 16 від 20.07.2015 року, № 17 від 20.07.2015 року, № 18 від 20.07.2015 року, №15 від 30.07.2015 року, № 28 від 09.08.2015 року, № 41 від 14.08.2015 року, № 47 від 19.08.2015 року, № 24 від 08.09.2015 року, видані ТОВ «Продінвест ЛТД» (а.с. 66-73)

На підтвердження оплати за поставлений товар позивачем надані до суду копії платіжних доручень № 133 від 27.08.2015 року, № 134 від 01.09.2015 року, № 141 від 16.09.2015 року, № 140 від 16.09.2015 року, № 113 від 27.07.2015 року, № 114 від 29.07.2015 року, № 116 від 30.07.2015 року, № 119 від 06.08.2015 рокут (а.с. 74-81)

При цьому, суд зауважує, що відповідно до платіжних доручень № 113 від 27.07.2015 року, № 114 від 29.07.2015 року, № 116 від 30.07.2015 року, № 119 від 06.08.2015 року грошові кошти за поставлений товар були перераховані ТОВ «Блюбері Продакшн». Як вбачається із змісту ОСОБА_2 перевірки № 1622/15-01-13507924 від 30.05.2016 року (стор. 11 ОСОБА_2) щодо перерахування грошових коштів, позивачем надані пояснення, що оплата здійснювалася на підставі виставлених рахунків ТОВ «Блюбері Продакшн», проте товар був поставлений ТОВ «Продінвест ЛТД» в звязку з їх відсутністю у ТОВ «Блюбері Продакшн».

Разом з тим, відповідно до Договору Цессії про заміну особи в зобовязаннях № 19 від 27.07.2015 року, усі права та обовязки за Договором № 68 від 20.07.2015 року, починаючи з 20 липня 2015 року (п. 6.1 Договору Цессії), належали ТОВ «Продінвест ЛТД», а отже на час здійснення грошових переказів на адресу ТОВ «Блюбері Продакшн», вказане підприємство не мало жодного відношення до спірної господарської операції.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України для визначення об'єкта оподаткування включають витрати операційної діяльності, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Обов'язковою умовою виникнення права на формування податкового кредиту є сплата податку на додану вартість у ціні придбаного або виготовленого товару чи послуг, а умовою віднесення витрат до складу валових витрат є фактичне придбання або виготовлення товарів (робіт, послуг).

Таким чином, під час здійснення контролю за правомірністю формування платником податку податкового кредиту та валових витрат підлягає перевірці фактичне придбання (виготовлення) товару чи отримання послуги.

Формування податкового кредиту та валових витрат на підставі правочинів, у межах яких було здійснено виключно обмін документами первинного бухгалтерського обліку та перерахування грошових коштів, чинним законодавством не передбачено. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.10.2013 року у справі № К/9991/75682/12.

Поряд з цим, фактичне неотримання товару, відсутність поважної розумної економічної або іншої причини здійснення таких операцій позбавляють платника податку права на податковий кредит за наслідками цих операцій навіть у випадку наявності належним чином оформлених первинно-бухгалтерських документів. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20.11.2013 року у справі № К/800/50725/13.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В судовому засіданні директор ТОВ «Дисса» зазначив, що товар постачався ТОВ «Продінвест ЛТД» власним транспортом на адресу підприємства, разом з тим, жодних первинних документів, крім видаткових накладних, які б свідчили про постачання, транспортування та приймання товару до суду позивачем не надано.

З наданої податковим органом інформації про результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ «Продінвест ЛТД» вбачається, що основними видами діяльності згідно з КВЕД є: оптова торгівля фруктами та овочами; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; вантажний автомобільний транспорт; оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; оптова торгівля мясом і мясними продуктами; неспеціалізована оптова торгівля.

При цьому, зазначено, що будь які документи дозвільного характеру, ліцензії у підприємства відсутні. Інформація про наявність транспортних засобів відсутня. Згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 2 квартал 2015 року ТОВ «Продінвест ЛТД» наданого до Ленінської ОДПІ у м. Луганську чисельність складає 1 особа. В ході проведення аналізу інформації, наявної в ОДФС реєстраційних документів та інших документів, встановлено відсутність необхідних умов для здійснення господарської діяльності, в т.ч. придбання відповідних товарів, послуг із залученням стороннього трудового ресурсу, транспортних засобів, складських приміщень, виробничих потужностей, основних фондів, тощо. (а.с. 171-177)

Крім того, в матеріалах справи наявна копія протоколу допита свідка ОСОБА_6 (директор ТОВ «Продінвест ЛТД» та ТОВ «Блюбері Продакшн» на час здійснення спірних господарських операцій) від 08 лютого 2016 року, з якого вбачається, що за вказівкою ОСОБА_7 20.02.2014 року він зареєстрував ТОВ «Продінвест ЛТД», 12.12.2014 року перереєстрував на себе ТОВ «Блюбері Продакшн». Складські приміщення у підприємства були відсутні і саме підприємство було номінальним. З протоколу допиту також вбачається, що директор ТОВ «Продінвест ЛТД» ОСОБА_6 тільки підписував документи за вказівкою ОСОБА_8І або ОСОБА_7, ним та цим підприємством не виконувалися роботи, не надавалися послуги та не постачалися товари, які були вказані у первинних бухгалтерських документах щодо діяльності вищевказаних підприємств.

У своїй постанові від 27.03.12 року Верховний Суд України зазначив, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться постачальником послуг, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; відсутність первинних документів обліку.

Також, у постанові Верховного Суду України від 22.09.15 року у справі за позовом ТОВ "Ампір СВ" до ДПІ у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, Верховний Суд України вказав, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення таких операцій всіма необхідними документами первинного бухгалтерського обліку. Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару.

Отже, у даному випадку надані позивачем документи (видаткові накладні) є не достатніми доказами, які відображають реальність господарських операцій, приймаючи до уваги надані податковим органом докази фактичної, технічної, технологічної неможливості контрагента до вчинення дій, що становлять зміст господарської операції з перевезення, як-то: відсутність персоналу, основних фондів, транспортних засобів тощо.

Суд зауважує, що платник податку повинен бути розумним та обачливим при виборі контрагента. Перевірка наявності у постачальника державної реєстрації та реєстрації у податковому органі не характеризує підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку відповідних товарів (послуг), що діє через уповноважену особу, яка представляє інтереси підприємства. Отже, заходи, спрямовані на отримання витягу з ОСОБА_5 державного реєстру та інших документів реєстраційного характеру, не є достатніми, позаяк отримані платником відомості не дозволяють кваліфікувати контрагента як добросовісного партнера, що гарантує виконання своїх зобов'язань через уповноважених представників.

Несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та провадження необґрунтованих виплат. У випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності не лише по виконанню господарсько-правових зобов'язань, але і в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися пільговим порядком обчислення бази оподаткування у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 року у справі № К/9991/26540/11.

За таких умов, суд прийшов до висновку про безтоварність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Продінвест ЛТД», а відтак, головною метою, яку переслідували сторони при укладенні Договорів, за висновком суду, є одержання доходу винятково за рахунок необґрунтованої податкової вигоди у вигляді безпідставного формування позивачем податкового кредиту за відсутності наміру здійснювати реальну підприємницьку діяльність, та, як наслідок, несплата податків до Державного бюджету України.

З урахування викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків податкового органу, викладених в акті перевірки та правомірність винесення спірних податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14.06.2016 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 196 442,5 грн., та податкового повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 14.06.2016 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств на суму 141 444 грн. ТОВ «Дисса»

Судовий збір розподілити у відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючисьст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дисса» до ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14.06.2016 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 196 442,5 грн., та податкового повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 14.06.2016 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств на суму 141 444 грн. відмовити.

Постанова ухвалена у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 19 вересня 2016 року.

Повний текст постанови складений 23 вересня 2016 року.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 КАС України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Христофоров А.Б.