Справа № 826/1430/16
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1430/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

20 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 червня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач являється власником нежилих приміщень з №1 по №17 групи приміщень №59, №1 групи приміщень №59а, з №4 по №10, №5а групи приміщень №60, загальною площею 351,10 кв.м, які знаходяться в АДРЕСА_1 і складають 70/100 частин від нежилих приміщень площею 503,90 кв.м згідно договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Марініченко О.С. та зареєстрованого в реєстрі за №1928, а також власником нежилих приміщень №№1, 2, 3, з №11 по №17 частини групи приміщень №60 в літ.«а» загальною площею 152,80 кв.м, що складає 30/100 частин від нежилих приміщень площею 503,90 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Рафалович-Полегойко В.Ф. та зареєстрованим в реєстрі за №3037.

ОСОБА_2 звернувся до начальника ДПІ у Солом'янському районі м.Києва із заявою від 28 січня 2009 року щодо нарахування податку на землю за придбане нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

30 квітня 2015 року ДПІ у Солом'янському району ГУ ДФС у м.Києві прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №575-17, яким згідно пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 7670,34 грн. з граничним строком сплати 60 днів з дня вручення.

За наслідками адміністративного оскарження рішенням ГУ ДФС у м.Києві від 11 січня 2016 року №58/К/26-15-10-08-16 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 30 квітня 2015 року №575-17, а скаргу позивача - без задоволення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що відповідач при винесенні податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №575-17 від 30 квітня 2015 року діяв на підставі та у межах повноважень, наданих законодавством.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 2015 року плату за землю віднесено до місцевих податків.

У відповідності до пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Підпунктом 12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України встановлено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Відповідно до п.269.1 ст.269 платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

База оподаткування земельним податком встановлюється ст.271 ПК України, згідно п.271.1 якої базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Пунктом 271.2 ст.271 ПК України передбачено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п.287.1 ст.287 ПК України).

Згідно п.287.2 ст.287 ПК України облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня.

Пунктом 287.5 вказаної статті встановлено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

В силу вимог п.287.8 ст.287 ПК України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що фізична особа - власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно та зобов'язаний сплачувати до бюджету податок за площі під такими приміщеннями з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території.

Як вбачається з матеріалів справи, за позивачем зареєстровано право власності на 70/100 частин від нежилих приміщень площею 503,90 кв.м згідно договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2007 року та згідно договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2008 року на 30/100 частин від нежилих приміщень площею 503,90 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, позивачем не заперечується факт належності йому нежитлових приміщень загальною площею 503,90 кв.м в багатоповерховому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Верховний Суд України у своїй постанові від 07 липня 2015 року у справі №826/12388/13-а за позовом ОСОБА_2 до ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення дійшов висновку, що незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п.5.2 ст.5 ПК, обов'язок зі сплати земельного податку виник у ОСОБА_2 з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

У відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З наявної в матеріалах справи копії витягу з технічної документації від 27 січня 2009 року №Ю-24892/2009 про нормативну грошову оцінку частини земельної ділянки (кадастровий НОМЕР_1), виданого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_2, вбачається, що місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1, функціональне використання: землі комерційного використання, площа частини земельної ділянки становить 202,88 кв.м. (технічний звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування), економіко-планувальна зона - зона №246, базова вартість 1 кв.м. землі - 709,87 грн./кв.м, коефіцієнт на функціональне використання землі - 2,50, локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони - 1,20, узагальнюючий локальний коефіцієнт - 1,20, коефіцієнт індексації грошової оцінки - 1,028 та 1,152, нормативна грошова оцінка частини земельної ділянки становить 511664,05 грн.

За період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року нарахування земельного податку позивачу здійснено відповідно до рішення Київської міської ради від 26 липня 2007 року №43/1877 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва та Порядку її визначення», згідно якого вартість 1 кв.м території економіко-планувальної зони №246 становить з коефіцієнтом 1 становить 709,87 грн., та землі комерційного використання мають коефіцієнт 2,50 та вартість 1 кв.м території економіко-планувальної зони №246 з коефіцієнтом 2,50 становить 1774,68 грн.

Рішенням Київської міської ради від 03 липня 2014 року №23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м.Києва у складі, зокрема, нормативної грошової оцінки земель м.Києва, відповідно до якої вартість 1 кв.м території економіко-планувальної зони №246 становить з коефіцієнтом 1 становить 1125,79 грн., та землі комерційного використання мають коефіцієнт 2,50 та вартість 1 кв.м території економіко-планувальної зони №246 з коефіцієнтом 2,50 становить 2814,49 грн. Зазначене рішення використовувалось податковим органом при нарахування земельного податку за період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Окрім того, листом Державного агентства земельних ресурсів України від 14 січня 2015 року №6-28-0.22-215/2-15 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» на виконання п.289.3 ст.289 Податкового кодексу України повідомлено, що за інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2014 рік становив 124,9%. Враховуючи це, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України, станом на 1 січня 2015 року становить 1,249.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0, 2014 рік - 1,249. Нормативна грошова оцінка земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не індексувалася. Кумулятивне значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель з 1995 року станом на 1 січня 2015 року становить 3,997.

З урахуванням вищенаведеного, контролюючим органом нараховано земельний податок за 2015 рік в розмірі 7640,34 грн. (в тому числі, за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року в розмірі 3356,09 грн., за період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року - 4314,25 грн.), виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної рішеннями Київської міської ради від 26 липня 2007 року №43/1877 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва та Порядку її визначення» та від 03 липня 2014 року №23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва», з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого Податковим кодексом України.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на неподання відповідачем до суду оригіналу витягу з технічної документації від 27 січня 2009 року №Ю-24892/2009.

Разом з тим, у відповідності до ч.1 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Наявна в матеріалах справи копія витягу з технічної документації від 27 січня 2009 року №Ю-24892/2009 містить інформацію щодо предмету доказування, засвідчена представником відповідача належним чином та не викликає у суду сумніву щодо своєї достовірності, а отже є належним та допустимим доказом, у зв'язку з чим колегія суддів не приймає посилання апелянта на неправомірність нарахування позивачу земельного податку з підстав відсутності в матеріалах справи оригіналу витягу з технічної документації від 27 січня 2009 року №Ю-24892/2009.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом здійснено нарахування ОСОБА_2 суми земельного податку на підставі витягу з технічної документації від 27 січня 2009 року №Ю-24892/2009, рішень Київської міської ради від 26 липня 2007 року №43/1877 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва та Порядку її визначення» та від 03 липня 2014 року №23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» та з урахуванням встановлених коефіцієнтів індексації, і таке нарахування здійснено до 01 травня 2015 року.

За таких обставин, спірне податкове повідомлення-рішення від 30 квітня 2015 року №575-17 прийняте контролюючим органом на підставі даних державного земельного кадастру у передбачений законодавством термін, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Посилання апелянта на отримання спірного податкового повідомлення-рішення після 01 липня 2015 року, тобто із пропуском визначеного законодавством строку, не може бути підставою для визнання податкового повідомлення-рішення від 30 квітня 2015 року №575-17 протиправним та його скасування, з огляду на встановлену судом правомірність його прийняття.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 26 вересня 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.