Справа № 823/1051/16
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року справа № 823/1051/16

м. Черкаси

17 год. 40 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Цаплі І.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - Дмитрика С.В. (за договором),

представника відповідача - Коваленко А.П. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про стягнення коштів,

встановив:

04 серпня 2016 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом, в якому просить (з врахуванням заяви про зміну позовних вимог від14.09.2016):

1) стягнути з ГУ НП В Черкаській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 57190,00 грн;

2) стягнути з ГУ НП В Черкаській області на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний код (НОМЕР_1) середній заробіток (грошове забезпечення) за весь час затримки в розмірі 41853,82 грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, обґрунтовуючи їх тим, що 12.02.2016 позивач звільнений зі служби в поліції в запас Збройних Сил України за п. 2 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію». В порушення положень ст. 9 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідачем не здійснено виплату позивачеві одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечує, мотивуючи це тим, що підстави призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейських визначено постановою КМУ від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги офіцерському складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей», із змінами та доповненнями внесеними постановою КМУ від 02.03.2016 № 154 (набрала чинності 12.03.2016). Таким чином, поліцейські набули права на отримання одноразової грошової допомоги після їх звільнення із служби в поліції з 12.03.2016. Беручи до уваги, що звільнення ОСОБА_1 відбулося 12.02.2016, тобто до набрання чинності даним Порядком, то право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у позивача відсутнє.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що у період з 15.11.1997 по 12.02.2016 позивач працював в органах внутрішніх справ та Національної поліції на різних посадах, в тому числі з 07.11.2015 на посаді старшого інспектора Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області; календарна вислуга років на день призначення складає: 19 років 07 місяців 12 днів.

12 лютого 2016 року ОСОБА_1, старший інспектор Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, був звільнений зі служби в поліції в запас Збройних Сил України за п. 2 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію», календарна вислуга років на день звільнення складає 19 років 10 місяців 15 днів (наказ №22 о/с від 12.02.2016 а.с. 26).

31.05.2016 ОСОБА_1 звернувся до т.в.о. начальника ГУ НПП в Черкаській області із заявою, в якій просив провести виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що йому встановлена 1 група інвалідності (а.с.51).

Листами Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 07.07.2016 №29/Д-61 та від 12.08.2016 №29/Д-105,118 позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з посиланням на статтю 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка передбачає виплату одноразової грошової допомоги при звільненні особам, які мають право на пенсію за цим Законом.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Правовідносини, що виникли, врегульовано Законом України «Про Національну поліцію», Законом України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон N 2262-XII), постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №154 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393».

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби регулюється, зокрема, статтею 9 Закону N 2262-XII, відповідно до частини 1 якої особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічне положення закріплено в абзацах 1 - 3 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Постанова № 393), згідно з якими військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

02.03.2016 Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №154, якою було внесено зміни до вищезазначеної постанови №393 та передбачено також виплату одноразової грошової допомоги поліцейським при звільненні їх зі служби в поліції.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність механізму нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні позивача зі служби в поліції 12 лютого 2016 року. Так, відповідно до абзацу третього пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції на день звільнення позивача) за працівниками поліції право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, на момент звільнення позивача та проведення із ним остаточного розрахунку була чинною і підлягала застосуванню Постанова №393.

Судом встановлено, що свідоцтвом про хворобу №7 від 12.01.2016 підтверджено наявність у позивача захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.48).

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №200366 від 21.03.2016, за результатами огляду ОСОБА_1 встановлено І групу інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.50).

Згідно довідки обласної МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серія 10 ААА №005289, ОСОБА_1 отримав І групу інвалідності 12.01.2016 (а.с.49).

Вирішуючи питання про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні згідно ст. 9 Закону N 2262-XII, суд виходить з такого.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 9 та ст. 9-1 Закону N 2262-XII дає підстави вважати, що ч. 1 ст. 9 цього Закону встановлені дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам: які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я та які звільнені зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням за наявності вислуги 10 років і більше (постанова Верховного Суду України від 17 березня 2015 р. у справі N 21-80а15 з питань неоднакового застосування частини першої статті 9 Закону N 2262-XII у подібних правовідносинах).

Враховуючи наведене, суд вважає, що одноразова грошова допомога особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які звільнені зі служби за станом здоров'я, має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з набуттям права на пенсію за Законом N 2262-XII.

Відповідно до стаття 18 Закону N 2262-XII пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Під час судового розгляду справи встановлено, що станом на день звільнення зі служби в поліції позивач набув права на отримання пенсії відповідно до Закону N 2262-XII, що підтверджується актом огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №200366 від 21.03.2016, довідкою обласної МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серія 10 ААА №005289, довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 12.09.2016 №8195/03-01, де зазначено що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області як одержувач пенсії по інвалідності та пенсійним посвідченням НОМЕР_1.

Стаття 26 Закону N 2262-XII визначає, що пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико-соціальною експертною комісією, а інвалідам, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", - довічно.

З огляду на те, що станом на час звільнення позивач відноситься до осіб, які мають право на пенсію за Законом N 2262-XII, відтак має право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбачену ст. 9 вказаного Закону.

Крім того суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

У зв'язку з тим, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом обрано неправильний спосіб захисту, а порушення його прав, за захистом яких останній звернувся до суду, в ході судового розгляду підтвердилося, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та з метою захисту порушеного права позивача визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні та стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області (ідентифікаційний код 4010867) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 57190 (п'ятдесят сім тисяч сто дев'яносто одну) грн. 00 коп.

Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги з 05.02.2016, суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Таким чином законодавством не врегульовано виплату середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги, а тому вимога про стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення витрат на надання правової допомоги у сумі 1837,00 грн суд зазначає таке.

Ч.1 ст.94 КАС України, встановлено, що у разі якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ч.1 ст.87 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких відповідно до п.1 ч.3 цієї статті належать витрати на правову допомогу.

Матеріалами справи підтверджується, що 30.07.2016 позивач уклав з адвокатом Дмитриком С.В. договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання позивачу правової допомоги щодо захисту інтересів (представництво) у державних органах, органах місцевого самоврядування та перед громадянами і юридичними особами.

Квитанцією про оплату послуг за надання правової допомоги від 21.09.2016 адвокат Дмитрик О.В. отримав від клієнта ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1837 грн.

На підставі ч.1 ст.90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони.

Згідно з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.10.2002 у справі №30/63 витрати на правову допомогу при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу згідно з ч.3 статті 90 КАС України встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України від 20.12.2011 №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Ст.8 Закону України від 25.12.2015 №928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з 1 травня 2016 року в розмірі 1450 гривень.

Отже, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи з часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді та не може перевищувати 580,00 грн. за годину участі представника у таких діях.

З аналізу ч.2 ст.5 КАС України вбачається, що вчинення окремих процесуальних діє є складовою частиною розгляду і вирішення адміністративної справи. Частинами 2-3 ст.122 КАС України встановлено, що судовий розгляд адміністративної справи здійснюється в судовому засіданні, яке проводиться у спеціально обладнаному приміщенні - залі судових засідань. Окремі процесуальні дії в разі необхідності можуть вчинятися за межами приміщення суду.

Згідно з даними журналів судових засідань представник позивача Дмитрик С.В. брав участь у судових засіданнях з розгляду цієї справи 01.09.2016 (49 хв.), 14.09.2016 (34 хв.) та 21.09.2016 (51 хв.). Отже, загальний час участі вказаного представника у судових засіданнях становить 2 год. 14 хв. Тому належною до відшкодування пропорційно витраченому представником часу у судових засіданнях з огляду договірної вартості такої послуги - 580 грн. за 1 годину участі сумою є 1295,00 грн.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина третя статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області (ідентифікаційний код 4010867) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 57190 (п'ятдесят сім тисяч сто дев'яносто одну) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області (ідентифікаційний код 4010867) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати на правову допомогу в сумі 1295 (одну тисячу двісті дев'яносто п'ять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлено 26 вересня 2016 року