Справа № 638/9427/15-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р. Справа № 638/9427/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Калашнікова В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.04.2016р. по справі № 638/9427/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Дзержинського районного військового комісаріату

про скасування постанови про адміністративне правопорушення, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Дзержинського районного військового комісаріату, в якому просив:

- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 22.05.2015р. у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення;

- визнати протиправними дії працівників Дзержинського районного військового комісаріату щодо вручення 18.05.2015р. у приміщенні залу судових засідань №3 Фрунзенського районного суду м. Харкова повістки про призов на військову службу при мобілізації ОСОБА_1 та наказу з'явитися о 09:00 год. 19.05.2015р. за адресою: вул. Полтавський шлях,13/15 у місті Харкові, Дзержинський РВК;

- зобов'язати Дзержинський РВК міста Харкова повернути військовий квиток військовозобов'язаному ОСОБА_1;

- зобов'язати надати звіт про виконання судового рішення.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.04.2016р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 20.09.2016р. не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позивача та представника відповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 18.05.2015 р. у приміщенні залу судових засідань №3 Фрунзенського районного суду м. Харкова о 12 годині 37 хвилин представниками Дзержинського районного військового комісаріату м.Харкова ОСОБА_1 вручено повістку для прибуття до Дзержинського РВК о 9 годині 00 хвилин 19.05.2015 р.

19.05.2015 р. офіцером мобілізаційного відділення Дзержинського районного військового комісаріату міста Харкова молодшим лейтенантом Борисенко А.В. та діловодом відділення військового обліку і бронювання солдат і сержантів запасу Дзержинського районного військового комісаріату міста Харкова солдатом Левічем О. А. складено акт про те, що 19.05.2015 р. військовозобов'язаний ОСОБА_1 у доведений час не прибув до військового комісаріату (а.с.60).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 210-1 КУпАП №1/39 від 21.05.2015р., складеного діловодом відділення військового обліку і бронювання солдат і сержантів запасу Дзержинського районного військового комісаріату міста Харкова солдатом Левічем О. А. в присутності свідків, встановлено , що ОСОБА_1 21.05.2015 р. не прибув до Дзержинського РВК у визначений час, чим порушив вимоги ч.3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" ( а.с. 58).

Також, у вказаному протоколі зазначено, що позивачу роз'яснено його права та обов'язки, передбачені статтею 268 КУпАП, та повідомлено про розгляд адміністративної справи о 09 годині 00 хвилин 22.05.2015р. в кабінеті №2 за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях,13/15.

ОСОБА_1 підписав вказаний протокол та надав письмові пояснення, в яких зазначив, що прибути до Дзержинського РВК не може у зв'язку із зайнятістю в судовому засіданні в Апеляційному суді Харківської області, про що додав довідку. (а.с. 59) .

22.05.2015р. тво військового комісара Дзержинського районного військового комісаріату винесено постанову №1/39п від 22.05.2015р., якою встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.210-1 КУпАП та його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. (а.с. 5).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач надав докази, які підтверджують факт вчинення позивачем вказаного правопорушення. Також діючим законодавством не встановлено обмежень щодо місця вручення громадянину повістки про явку до військового комісаріату, а також судом не встановлено, що відповідач утримує у себе військовий квиток позивача, тому вимоги позивача є необґрунтованими.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Відповідно до ст.9 Кодексу Україні про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Правопорушення, за вчинення якого згідно з оскаржуваною постановою на позивача накладено стягнення, визначено ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до вказаної норми, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Приписами ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Із матеріалів справи вбачається, що в протоколі №1/39 про адміністративне правопорушення від 21.05.2015р. зазначено, що позивач був повідомлений стосовно розгляду справи про адміністративне правопорушення о 15год.00хв. 22.05.2015р.

Разом з тим, позивачем повідомлено до Дзержинського РВК про неможливість прибуття до військкомату у зв'язку із зайнятістю в судовому засіданні в Апеляційному суді Харківської області, про що також надано довідку.

Згідно ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Зі змісту ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що її санкція є загальною та підлягає застосуванню за порушення встановлених правил про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в ній відповідач посилається на порушенняприписів ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов'язані з'являтися за викликом до військових комісаріатів (військовозобов'язані Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов'язані Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем порушено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачену ст. ст. 256, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме - справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, щодо наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення на нього стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. не підтверджені, та відповідно застосування до нього адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, оскаржувані рішення, дія або бездіяльність суб'єкта владних повноважень повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

З наведених норм права випливає, що особа на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Із позовної заяви вбачається, що позивачем оскаржуються дії відповідача щодо вручення повістки про призов на військову службу при мобілізації ОСОБА_1 та наказу з'явитися о 09:00 год. 19.05.2015р. за адресою вул. Полтавський шлях,13/15 у місті Харкові Дзержинський РВК. При цьому, позивачем не оспорюються повноваження відповідача щодо вручення повістки.

Диспозицією ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено обов'язок громадян з'являтись за викликом до військових комісаріатів. Водночас, положення зазначеної статті не містять жодних правил стосовно порядку отримання громадянами України повісток, про необхідність явки до військового комісаріату.

Колегія суддів зазначає, що оскаржувані дії відповідача щодо вручення позивачу повістки є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих чинним законодавством. Вказаними діями суб'єкта владних повноважень не порушуються права позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Дзержинський РВК міста Харкова повернути військовий квиток військовозобов'язаному ОСОБА_1, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, в порушення вимог ч.1 ст. 71 КАС України, не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем було вилучено його військовий квиток, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абзацу п'ятого пункту 4 частини першої статті 207 названого Кодексу, згідно з яким у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду апеляційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Тобто, зі змісту наведеної норми вбачається, що зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов'язком суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зобов'язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 22.05.2015р. №1/39П підлягає скасуванню, з прийняттям в цій частині нової постанови про задоволення позовних вимог.

В іншій частині постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст.205, ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.04.2016р. по справі № 638/9427/15-а скасувати в частині відмови в задоволенні позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 22.05.2015р. №1/39П, прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Дзержинського районного військового комісаріату №1/39П від 22.05.2015р.

В іншій частині постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.04.216 року по справі № 638/9427/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Присяжнюк О.В. Русанова В.Б.
Повний текст постанови виготовлений 26.09.2016 р.