Справа № 810/3008/16
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2016-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року Справа № 810/3008/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Харченко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за поданнямБілоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
дофізичної особи-підприємця ОСОБА_1
пропідтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2016 о 14 год. 18 хв. Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області звернулась до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог орган доходів і зборів зазначає, що внаслідок недопущення відповідачем посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки господарської одиниці відповідача - магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, виконуючим обов'язки заступника начальника Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на виконання вимог пунктів 94.2 та 94.6 статті 96 Податкового кодексу України прийнято рішення від 21.09.2016 № 3 (час прийняття - 17 год. 10 хв.) про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Зважаючи на приписи пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України, відповідно до яких обґрунтованість накладення адміністративного арешту за рішенням керівника (його заступника) контролюючого органу має бути перевірена судом протягом 96 годин, орган доходів і зборів звернувся до суду з даним поданням.

У судове засідання, призначене на 23.09.2016 о 15 год. 00 хв., представники сторін не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення за допомогою засобів телефонного зв'язку у відповідності до приписів статей 33, 38 та 1833 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріали справи містять клопотання представника Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про розгляд подання органу доходів і зборів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків за його відсутності.

Від відповідача письмових заперечень проти подання до суду не надходило.

Зважаючи на те, що в силу приписів частини восьмої статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання, враховуючи приписи статті 41 цього Кодексу, якою передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, судом прийнято рішення про розгляд питання щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків в порядку письмового провадження.

Розглянувши подання органу доходів і зборів, дослідивши інші матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 25.03.2016 та здійснює господарську діяльність, пов'язану, зокрема, з роздрібною торгівлею в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджується відомостями, наведеними у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 8-10).

Як платник податків відповідач перебуває на податковому обліку в Миронівському відділенні Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Судом встановлено, що 21.09.2016 посадовими особами контролюючого органу на підставі пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та статті 80 Податкового кодексу України, згідно наказу від 31.08.2016 № 499 та направлень на проведення перевірки від 15.09.2016 № 5258 та 15.09.2016 № 5259, з метою контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), здійснено вихід за адресою господарської одиниці (магазину) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, а саме: АДРЕСА_1.

За поясненнями, викладеними у поданні, до початку проведення фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу особі, яка фактично проводила розрахункові операції в магазині відповідача, пред'явлено наступні документи: наказ, службові посвідчення та направлення на перевірку.

Із вказаними вище документами уповноважена особа відповідача ознайомилась, проте

розписатися у направленнях на перевірку від 15.09.2016 № 5258 та 15.09.2016 № 5259 відмовилась, у зв'язку з чим посадовими особами контролюючого органу складено акт від 21.09.2016 про відмову від підпису.

Крім того, уповноважена особа відповідача, за наявності законних підстав для проведення фактичної перевірки господарської одиниці фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, відмовилась від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Факт відмови зафіксовано контролюючим органом в акті від 21.09.2016 № 2486/1000/14/НОМЕР_1 (а.с. 16).

Зважаючи на наведені вище обставини, 21.09.2016 виконуючим обов'язки заступника начальника Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на підставі приписів підпункту 94.2.3 пункту 94.2, абзацу 3 пункту 94.5 та пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України, застосовано умовний адміністративний арешт майна відповідача, про що прийнято рішення від 21.09.2016 № 3 (а.с. 19), та подано до суду дане подання з метою підтвердження судом обґрунтованості його застосування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Обов'язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначені Податковим кодексом України.

В силу приписів пункту 61.1 статті 61 цього Кодексу, податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З метою проведення податкового контролю за дотриманням суб'єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, проводиться фактична перевірка за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Порядок проведення фактичних перевірок визначено статтею 80 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, визначених підпунктами 80.2.1- 80.2.7 цього пункту.

Пунктом 80.7 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 Податкового кодексу України).

Так, відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Абзацами сьомим та восьмим цього пункту передбачено, що при пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови.

У свою чергу, підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки, відповідно до абзацу п'ятого пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, є непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) визначених вище документів, що дають право приступити до проведення перевірки, або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, не дозволяється.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови (пункт 81.2 статті 81 Податкового кодексу України).

В силу приписів підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, у разі, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу, органом доходів і зборів може бути застосовано винятковий спосіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків - адміністративний арешт майна платника податків, який в силу приписів пункту 94.3 вказаної статті полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Так, пунктом 94.5 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна (підпункт 94.6.1 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 94.10 статті 94 цього Кодексу, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що у разі, якщо платник податків (його уповноважений представник; особа, яка здійснює готівкові розрахунки, тощо) перешкоджає законній діяльності посадових осіб контролюючого органу під час виконання ними службових обов'язків, у тому числі шляхом недопуску їх до проведення фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом, є адміністративний арешт майна платника податків, обґрунтованість застосування якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

При цьому перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Предметом перевірки є відповідність рішення керівника контролюючого органу (його заступника) про накладення адміністративного арешту на майно платника податків умовам, за яких таке рішення може бути ухвалено.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як встановлено судом у ході судового розгляду справи, обставини, що свідчать про законність вимог посадових осіб Головного управління ДФС у Київській області щодо їх допуску до проведення фактичної перевірки господарської одиниці відповідача - магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, позивачем доведені, факт відмови уповноваженої особи відповідача розписатися у направленнях на перевірку та відмови від проведення фактичної перевірки підтверджується документально, рішення від 21.09.2016 № 3 про застосування адміністративного арешту майна платника податків винесено виконуючим обов'язки заступника начальника Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області обґрунтовано та за наявності достатніх підстав для його прийняття.

У свою чергу, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження добросовісного виконання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 покладених на неї податкових обов'язків, та не наведено обставин та підстав, визначених абзацом п'ятим пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, за яких платник податків реалізував своє право щодо недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Слід також зазначити, що визначеним пунктом 94.11 статті 94 Податкового кодексу України правом на оскарження в адміністративному або судовому порядку рішення виконуючого обов'язки заступника начальника Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 21.09.2016 № 3 про застосування адміністративного арешту майна платника податків на момент розгляду судом даної справи відповідач не скористався.

Враховуючи наведені вище обставини та зважаючи на те, що передбачений пунктом 94.10 Податкового кодексу України строк не сплинув, а відтак адміністративний арешт в силу закону не припинено, суд дійшов висновку, що подання Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, накладеного рішенням виконуючого обов'язки заступника начальника Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 21.09.2016 № 3, підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69, 71, 158-162, 167, 1833, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Подання Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, накладеного рішенням виконуючого обов'язки заступника начальника Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 21.09.2016 № 3, - задовольнити.

2. Підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, накладеного рішенням виконуючого обов'язки заступника начальника Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 21.09.2016 № 3.

3. Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Харченко С.В.