Справа № 808/2498/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2498/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року 12:46

Справа № 808/2498/16

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Українського державного підприємства поштового зв’язку «Укрпошта» в особі Запорізької дирекції УДППЗ «Укрпошта»

до: Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району

про: визнання протиправною бездіяльності та зобов’язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Українське державне підприємство поштового зв’язку “Укрпошта” в особі Запорізької дирекції УДППЗ “Укрпошта” (надалі – позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району (надалі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо виплати компенсації позивачу суми середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період за грудень 2015 року у розмірі 14 524 грн. 46 коп.; зобов’язати відповідача вчинити наступні дії: включити надані позивачем листом №10-7740/1 від 22.03.2016 відомості у 3-х звітах (оформлених у відповідності із додатком №2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №105) про здійсненні позивачем виплати працівникам на час їх призову на військову службу по мобілізації за грудень 2015 року на загальну суму 14 524 грн. 46 коп. до наступного, після набрання чинності рішенням суду, Зведеного звіту: здійснити виплату компенсації позивачу суми середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, за грудень 2015 року у розмірі 14 524 грн. 46 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач листом №10-7740/01 від 22.03.2016 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району з проханням забезпечити виконання гарантованих державною виплат щодо збереження заробітку мобілізованим на час призову. До вказаного листа додано звіти про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період за грудень 2015 року. Однак, листом №09-06/0600 від 23.03.2016 відповідач повідомив, що відповідно до роз’яснення Міністерства соціальної політики України від 23.02.2016 №154/13/84-16 Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» бюджетну програму на виплату компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, не встановлено. Тому, у здійсненні компенсації позивачу було відмовлено. Посилаючись на норми Закону України від 20.05.2014 №1275 –VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційний питань під час проведення мобілізації», Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №105 вважає, що за громадянами України які починаючи з 18.03.2014 були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №03, зберігається середній заробіток на підприємстві, установі, організації в яких вони працювали на час призову, суми виплати якого компенсуються із бюджету відповідно до Порядку №105.

Представник позивача, в судових засіданнях, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача проти заявлених вимог заперечувала, посилалась на те, що управління є бюджетною установою, яка повністю утримується за рахунок відповідного державного або місцевого бюджету і вправі здійснювати бюджетні платежі тільки за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом про Державний бюджет України на відповідний бюджетний рік. Однак, у 2016 році управлінню не наданні повноваження щодо здійснення виплати компенсації підприємствам, оскільки у Державному бюджеті України на 2016 рік відсутня така стаття витрат, як компенсація такого середнього заробітку. До того ж, зазначає, що наданими листами від УДППЗ «Укрпошта» в грудні 2015 року компенсовано середню заробітну плату відповідно до наданих звітів за квітень 2014 – грудень 2014 року та березень 2015 – листопад 2015 року.

З підстав, викладених в письмових запереченнях, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступних обставин.

Як свідчать матеріали справи, 22 березня 2016 року №10-7740/1 позивачем подано до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району Звіт про фактичні витрати щодо осіб, яким у грудні 2015 року нараховано та виплачено середню заробітну плату в загальному розмірі 14 524 грн. 46 коп.

Листом відповідача від 23.03.2016 №09-06/0600 повідомлено позивача про те, що відповідно до роз’яснення Міністерства соціальної політики України від 23.02.2016 №154/13/84-16, Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» бюджетну програму на виплату компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період не встановлено, тому здійснити компенсацію за 2015 рік не має можливості.

Вважаючи дії відповідача такими, що порушують законне право позивача на отримання вказаної компенсації позивач звернувся до суду.

Частиною 1 ст. 39 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) встановлено зокрема, що призов військовозобов'язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п'ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п'ятою статті 61 Закону України "Про освіту" (ч. 2 ст. 39 Закону 2232-XII).

В той же час, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов'язків передбачено статтею 119 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Так, стаття 119 Кодексу законів про працю регламентує, зокрема, наступне.

На час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

При цьому, дію ч. 3 ст. 119 КЗпП України поширено на громадян України, які починаючи з 18 березня 2014 року були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303 "Про часткову мобілізацію", згідно із Законом України від 20 травня 2014 року N 1275-VII).

Механізм виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (далі - працівники), за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою 2501350 "Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період" (далі - бюджетні кошти) визначений Порядком виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 105 відповідно до частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України (далі - Порядок № 105). Зазначений порядок є чинним до цього часу і діяв на час звернення позивача до відповідача з відповідним звітом.

Головним розпорядком бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: Міністерство соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - структурні підрозділи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад (далі - органи соціального захисту населення) (п. 2 Порядку №105).

Приписи пункту 4 Порядку №105 визначають, що для виплати компенсації підприємство, установа або організація подає щомісяця до 15 числа органу соціального захисту населення звіт про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 1, погоджений районним (міським) військовим комісаріатом, який здійснював призов працівника на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа їх копій, а також зведених звітів про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 2 структурним підрозділам соціального захисту населення. Структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця до 23 числа подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям.

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що за громадянами України, які починаючи з 18.03.2014 були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303 "Про часткову мобілізацію", згідно із Законом України від 20 травня 2014 року N 1275-VII, зберігається середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, і компенсується із бюджету з урахування ч. 3 ст. 119 КЗпП України у відповідності до Порядку №105.

22 березня 2016 року позивачем подано до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району Звіт про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку за грудень 2015 року, який фактично не був прийнятий відповідачем. Натомість відповідачем позивачу листом від 23.03.2016 №09-06/0600 було повідомлено про неможливість здійснення компенсації за 2014-2015 роки відповідно до постанови КМУ №105 від 04.03.2015р.

Представник відповідача заперечуючи проти позову посилається на те, що змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VІІ від 24.12.2015 до третьої і четвертої частин ст. 119 Кодексу законів про працю України, з 01.01.2016 скасовано бюджетну компенсацію роботодавцям на виплату середнього заробітку, що зберігається за працівниками, призваними (прийнятими) на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Тобто, відповідач вважає, що гарантовану Законом виплату середнього заробітку працівникам, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації або прийнятті на військову службу за контрактом тощо, мають здійснювати самі роботодавці. Вважає, що новий порядок нарахування та виплати середнього заробітку мобілізованим працівникам за рахунок роботодавця починає застосовуватися з 01.01.2016, а тому заробітної плати за грудень 2015 року він не стосується .

Однак, суд не погоджується із такою позицією відповідача, оскільки редакція ст. 119 КЗпП України, яка передбачала право роботодавця на компенсацію середнього заробітку за рахунок коштів Державного бюджету України діяла до 01.01.2016 року, отже позивач має право на відповідну компенсацію фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом за грудень 2015 року. Також суд звертає увагу на той факт, що Порядок № 105 залишається чинним до цього часу, що не дає підстав місцевим органам соціального захисту відмовляти підприємствам у прийомі цієї звітності за 2014-2015 роки.

Поряд з цим, посилання відповідача на відсутність бюджетної програми на 2016 рік та відсутність відповідних коштів у Державному бюджеті на 2016 рік судом не враховуються як достатня підстава для невиконання вимог Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" та Порядку № 105, оскільки прийняття відповідачем вказаних відомостей від позивача та спрямування їх згідно Додатку № 2 структурним підрозділам соціального захисту населення, є обов'язком відповідача, виконання якого обумовлено законом.

З вказаного слідує, що відповідачем не було виконано покладених на нього законом зобов'язань та протиправно не прийнято звіт, а також безпідставно не внесено надані позивачем відомості у Звітах про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період за грудень 2015 року до Зведеного звіту.

Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виплати компенсації та про зобов’язання відповідача здійснити виплату компенсації витрат на виплату середнього заробітку працівникам призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період за грудень 2015 року то в цій частині вимог позивачу слід відмовити, оскільки як було зазначено вище, Порядком №105 деталізовано механізм отримання відповідних компенсацій. Так, відповідач як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, зобов’язаний прийняти звіт роботодавця про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, включити дані про нараховані виплати до зведеного звіту та передати зведений звіт разом з копією включеного до нього звіту структурному підрозділу з питань соціального захисту населення. В свою чергу, структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям. Отже зазначена позовна вимога є такою, що заявлена передчасно.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Українського державного підприємства поштового зв’язку “Укрпошта” в особі Запорізької дирекції УДППЗ “Укрпошта”.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.94 КАС України, ящо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов’язати управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району включити до зведеного звіту «про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв'язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв'язку з прийняттям на військову службу за контрактом» відомості, зазначені у поданих Запорізькою дирекцією Українського державного підприємства поштового зв’язку «Укрпошта» листом вих. №10-7740/1 від 22 березня 2016 звітах про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку відповідним працівникам у грудні 2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознсенівському району на користь Українського державного підприємства поштового зв’язку «Укрпошта» в особі Запорізької дирекції УДППЗ «Укрпошта» судовий збір у розмірі 459 грн. 33 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова