Справа № 826/10755/16
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, -

ВСТАНОВИВ:

- рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 15 червня 2016 року №100270004/2016/000036/2;

- рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 21 червня 2016 року №100270004/2016/000038/2;

- рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 21 червня 2016 року №100270004/2016/000043/2;

У ході судового розгляду справи представником позивача заявлено письмове клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень та заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, а саме здійснювати перерахування коштів, внесених у якості грошової застави до Державного бюджету України, за оскаржуваними рішеннями до набрання законної сили судовим рішенням у справі (далі - заявлене клопотання).

Як з’ясовано судом під час ознайомлення із заявленим клопотанням, на його обґрунтування представником позивача зазначено, зокрема, що підставами для прийняття оскаржуваних рішень стали висновки відповідача про те, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, нібито не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, встановлено наявність значної знижки, числове значення якої по кожній окремій позиції не встановлено.

Наявні ознаки неправомірності оскаржуваних рішень та дій відповідача щодо витребування додаткових документів для перевірки без належних законних на те підстав, що свідчить про несправедливе та упереджене ставлення відповідача до позивача ще на етапі здійснення митних процедур при оформленні товару на ввезення його в України.

Позивачем при здійсненні митного оформлення ввезеного товару надані всі необхідні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості. При цьому, витребовуючи додаткові документи на підтвердження заявленої позивачем митної вартості, митним органом не зазначено, які саме розбіжності, ознаки підробки містять надані документи, або яких відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять.

Тобто, у зв'язку із зазначеними діями відповідача та його очевидною протиправною поведінкою, спрямованою на несправедливе та упереджене ставлення до позивача, наявна очевидна небезпека блокування на тривалий час коштів позивача та неможливість їх використання у господарській діяльності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 117, ч.ч. 1, 3 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень.

Клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Питання про забезпечення адміністративного позову, крім випадків, встановлених ч. 1 цієї статті, вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові таких питань.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Розглядаючи і вирішуючи заявлене клопотання, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може ускладнити або призвести до неможливості виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв’язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Однак, у ході розгляду заявленого клопотання судом не виявлено фактів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

При цьому, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень може бути виявлена судом тільки на підставі з’ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв’язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Таким чином, перевіривши зазначені у заявленому клопотанні доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з’ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, які уже містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість і передчасність заявленого клопотання та, як наслідок, про відсутність підстав для його задоволення, оскільки за відсутності, станом на час розгляду заявленого клопотання, очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, зупинення їх дії та заборона відповідачу здійснювати перерахування коштів, внесених у якості грошової застави, за оскаржуваними рішеннями є фактично прийняттям судового рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 117, 118, 128, 160, 165 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Копії ухвали направити сторонам (вручити їх уповноваженим представникам), роз’яснивши, що ухвала може бути оскаржена. Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, ухвала може бути оскаржена повністю або частково шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин