Справа № 461/3449/16-а
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року Справа № 876/5377/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Львівської митниці ДФС (далі відповідач) про визнання протиправними дій заступника начальника Львівської митниці ДФС Шокала В.С. щодо винесення постанови у справі про порушення митних правил № 1381/20908/16 від 22.04.2016 року та скасування вказану постанову в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, звільнивши позивача від відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про задоволення позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що автомобіль марки JEEP CHEROKEE VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 було ввезено на митну територію України та передано на потреби ДУК «Правий Сектор» та направлено в зону АТО для виконання бойових завдань, де його було повністю знищено, а тому можливості вивезти його за межі митної території України немає можливості. Відсутність у позивача корисливих мотивів щодо уникнення оподаткування автомобіля, яким він не користувався і не користується по даний час, відсутність в діях істотного порушення державних чи громадських інтересів при ввезенні вказаного автомобіля на митну територію України, а також те, що позивач вперше притягався до адміністративної відповідальності, відповідачем не враховано, а тому є підстави для звільнення позивача від відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач 28.05.2014 року ввіз в Україну у митному режимі «тимчасове ввезення» автомобіль марки марки «JEEP CHEROKEE» VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , однак такий не вивіз та у інший митний режим, згідно законодавства, не помістив.

Таким чином, позивач перевищивши більше ніж на десять діб строк тимчасового ввезення автомобіля, вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 481 МК України.

Відповідно до ч.6 ст.380 МК України, у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування.

Колегія суддів зазначає, що позивач не звертався до відповідача із зверненням, що не зможе вивезти вищевказаний автомобіль за митну територію України у зв`язку з його знищенням в зоні АТО, не надавав митного органу доказів щодо передачі автомобіля для потреб Українського Добровольчого Корпусу, що давало б змогу помістити його в інший митний режим.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює докази, надані позивачем, щодо поломки автомобіля та його місцезнаходження, оскільки, як вірно вказав суд першої інстанції, відповідно до п. 3 розділ 3 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року № 615 (далі - Правила) послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до п.7 розділу 5 Правил документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

Відповідно до п. 8 розділ 7 Правил виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію тощо (окремо пов`язані з виконанням технічного обслуговування (крім гарантійного) та окремо пов`язані з виконанням ремонту); гарантійний талон (один примірник); додатки до експлуатаційної документації у випадках, зазначених у пункті 7 розділу VI цих Правил, а також пункті 7 цього розділу; довідку-рахунок на складові частини, придбані й установлені виконавцем на КТЗ; довідку про колір (основний колір) КТЗ, якщо цей колір змінено під час ремонту.

Жодного з перелічених вище документів суду надано не було, а тому суд не може зробити однозначний висновок про дійсність перебування вищевказаного автомобіля на станції технічного обслуговування.

Доводи апеляційної скарги про звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил в зв`язку з малозначністю діяння не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому вимоги позивача про скасування оскаржуваної постанови є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195,197,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2016 року у справі № 461/3449/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула