Справа № 824/762/16-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

22 вересня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/762/16-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув адміністративний позов приватного підприємця ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання незаконними дії.

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить:

-визнати незаконним демонтаж тимчасової споруди (низькотемпературного прилавку) для торгівлі морозивом за адресою: АДРЕСА_1, проведений 09.09.2016 р. членами тимчасової робочої групи з підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд з метою впорядкування території м. Чернівців;

- визнати безпідставним вилучення у ПП ОСОБА_1 тимчасової споруди (низькотемпературного прилавку) для торгівлі морозивом за адресою: АДРЕСА_1, проведене 09.09.2016 р. членами тимчасової робочої групи з підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд з метою впорядкування території м. Чернівців.

Приписами п. 6 ч.1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, в т.ч. чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву, суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов'язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів, засади судової експертизи, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства, нотаріату, органів і установ виконання покарань; основи організації та діяльності адвокатури.

Відповідно до ст. 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму (ст. 17 КАС України).

Статтею 18 КАС України встановлені правила предметної підсудності адміністративних справ, відповідно до яких, зокрема, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно ч. 1 вказаної статті Кодексу місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні в тому числі адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган чи посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Отже, загальне правило, яке встановлено цією статтею Кодексу полягає в тому, що предметна підсудність адміністративних справ не може бути змінена.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

В силу вимог ч. 1 ст. 10 цього Закону міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Як вбачається з адміністративного позову, позивачем пред'явлено вимоги до виконавчого органу місцевого самоврядування - виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання дій незаконними.

Таким чином, виходячи із суб'єктного складу сторін та предмету спору, суд приходить до висновку, що даний спір не підсудній Чернівецькому окружному адміністративному суду.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Позовна заява помилково пред'явлена до Чернівецького окружного адміністративного суду з порушенням правил предметної підсудності щодо вимог заявлених до відповідача і підлягає розгляду місцевим загальним судом як адміністративним судом.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню позивачу.

Суд звертає увагу на те, що порушення правил предметної підсудності є підставою для висновку про розгляд і вирішення справи неповноважним складом суду, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України обумовлює скасування судового рішення судом апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення.

Також суд роз'яснює, що повернення позовної заяви, відповідно до ч. 6 ст. 108 КАС України не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч.1 ст. 18, п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати позивачу разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала, згідно ст. ст. 185, 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.К. Левицький