Справа № 22-а/0690/7818/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/7818/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів: Забродського М.І.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі на рішення Лугинського районного суду від 9 вересня 2010 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, передбачених Законом України „Про соціальний захист дітей війни,

встановив:

У травні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом. Просила визнати неправомірною відмову відповідача щодо виплати їй в повному обсязі надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, за 2008-2010 роки та стягнути з відповідача вказану надбавку за спірний період в сумі 3036,9 грн.

Рішенням Лугинського районного суду від 9 вересня 2010 року позов задоволено частково. З управління Пенсійного Фонду України в Лугинському районі на користь позивачки стягнуто 2450,44 грн. підвищення пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 22 травня 2008 року по 30 квітня 2010 року. В задоволенні решти вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі порушує питання про скасування зазначеної постанови. Апелянт посилається на те, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, що до Пенсійного фонду не надходили кошти для проведення зазначених виплат, що Законом України „Про соціальний захист дітей війни не визначений розмір мінімальної пенсії за віком, з якого обчислюється підвищення, що він не є розпорядником цих коштів.

Апеляційний розгляд справи проводиться в порядку, визначеному Законом України № 2748-УІ від 02.12.2010 року.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, до апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як зазначено у ч.1 ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни (в редакції до 01.01.2008 року та після 22.05.2008 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі - Закону) мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Розміри прожиткового мінімуму на одну особу в 2008 році встановлені ст.58 Закону „Про Державний бюджет України на 2008 рік .

Положення ч.3 ст.28 Закону не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановленого іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Частиною 1 ст.8 Закону України „Про пенсійне забезпечення передбачено, що виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Позивачка є пенсіонеркою, має статус дитини війни, підвищення пенсії отримала в розмірі меншому, ніж передбачено законом. Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість вимог позивачки за період з 22.05. 2008 року по 30 квітня 2010 року (в межах строку позовної давності).

Відповідно до Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року №1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах, містах районах у містах забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплат пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, а отже, є відповідачами у спорах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій. З огляду на викладене суд, обгрунтовано визнав неправомірними дії зазначеного відповідача.

Спосіб, у який відновлено порушені права позивачки, та період, за який проведено стягнення, узгоджується з повноваженнями суду, передбаченими нормами ЦПК, оскільки судом першої інстанції справу розглянуто в порядку цивільного судочинства в період дії Закону України № 1691-УІ від 18.02.2010 року „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальним виплатами.

Оскаржуване судове рішення ухвалено судом із дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні. Доводи апеляційне скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 195-198,200,205,206,212 КАС України

суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі відхилити.

Рішення Лугинського районного суду від 9 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена і касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: