Справа № 815/3178/16
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3178/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Гацанюк К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправним та скасування Розпорядження «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1І.» від 06.06.2016 року №50/к-2016, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправним та скасування Розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1І.» від 06.06.2016 року №50/к-2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем ОСОБА_2 та законів України, оскільки Розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1І.» від 06.06.2016 року №50/к-2016 прийнято за результатами службового розслідування, яке проведено з чисельними порушеннями вимог діючого законодавства України, зокрема, без зясування обставин, чи мало місце в дійсності дисциплінарне правопорушення, якщо мало, чим було зумовлено, чи є помякшуючі обставини, чи була завдана шкода, оскільки письмових пояснень стосовно викладених у Розпорядженні порушень, у позивача не відбиралось. Також із Розпорядження вбачається, що жодних пропозицій або подання комісії з службового розслідування не мало місце, що зумовлює відсутність правових підстав в силу положень ч.1 ст.77 Закону України «Про державну службу» для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Поряд з цим, в порушення п.10 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року №950, позивача не було проінформовано про дату, час та місце розгляду акту службового розслідування, хоча з відповідною заявою ОСОБА_1 звернулась до відповідача 25.04.2016 року та повідомила про необхідність розгляду вказаного акту в її присутності. Позивач наголошує також про відсутність підстав для проведення вказаного службового розслідування, оскільки випадки, які перелічені у п.1 Порядку як підстави для проведення розслідування, відсутні, а проведення службового розслідування за зверненням громадської організації не передбачено чинним законодавством та вказаним Порядком. Щодо відсутності події та складу дисциплінарного правопорушення, позивач зазначила, що в розпорядженні не було зазначено, в чому саме полягає порушення ОСОБА_1 п. 16 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою КМУ від 29.04.2004 року №558 стосовно незабезпечення відносно ОСОБА_3 контролю за діяльністю фізичної особи, яка надає соціальні послуги, оскільки згідно актів перевірки особової справи від 30.03.2015 року №28 та акту перевірки особової справи від 16.05.2016 року №105 порушень не встановлено, а ОСОБА_3 постійно надає соціальні послуги ОСОБА_4, так як вона не здатна до самообслуговування, проте вказані обставини не враховані відповідачем під час проведення службового розслідування та жодним доказом не спростовані, а стосовно порушення п.6-1 Порядку, яким встановлено, що для підтвердження відсутності даних про доходи фізичної особи, яка надає соціальні послуги, використовуються відомості Державного реєстру фізичних осіб платників податків, що отримані в порядку щоквартального електронного інформаційного обміну між Мінсоцполітики та ДФС з урахуванням вимог, передбачених для інформації з обмеженим доступом, Порядок обміну такою інформацією затверджено Мінсоцполітики і ДФС 08.05.2015 року, проте програмне забезпечення щодо його виконання надійшло до Управління та було встановлено лише у квітні 2016 року, що підтверджується пояснювальною запискою начальника відділу автоматизованої обробки інформації та контролю за призначенням соціальних виплат Управління від 06.06.2016 року, тобто вже після призначення службового розслідування та відсторонення позивача від виконання службових обовязків, а тому такі посилання є хибними та надуманими, у звязку з чим позивач просить суд скасувати Розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1І.» від 06.06.2016 року №50/к-2016.

Від відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, відповідно до якого останній просить суд у задоволенні позову відмовити та вирішити справу відповідно до вимог діючого законодавства (а.с.81), заперечень та обґрунтувань правової позиції не надав.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, оскільки до суду з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, судом вирішено розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічна служба, це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ст. 43 ОСОБА_2 України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Судом встановлено, що Розпорядженням Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1І.» від 06.06.2016 року №50/к-2016, згідно зі ст. 147 Кодексу законів про працю України та розпорядженням голови Татарбунарської РДА від 31.03.2016 року №99/А-2016 «Про проведення службового розслідування» (зі змінами), у звязку з незабезпеченням відносно ОСОБА_3 контролю за діяльністю фізичної особи, яка надає соціальні послуги відповідно до п.16 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою КМУ від 29.04.2004 року №558 та незабезпеченням отримання в порядку щоквартального електронного інформаційного обміну між Мінсоцполітики і ДФС підтвердження відсутності даних про доходи фізичної особи, яка надає соціальні послуги, відомостей Державного реєстру фізичних осіб платників податків відповідно до п.6-1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою КМУ від 29.04.2004 року №558, за неналежне виконання посадових обовязків притягнуто до дисциплінарної відповідальності начальника управління соціального захисту населення Татарбунарської районної державної адміністрації ОСОБА_1, застосувавши до неї захід стягнення у вигляді догани (а.с.83).

Так, підставою прийняття вказаного Розпорядження визначено акт службового розслідування від 18.05.2016 року, пояснення ОСОБА_1 від 07.04.2016 року.

Відповідно до висновків акту службового розслідування від 18.05.2016 року (а.с.100 з/б), встановлено допущення позивачем наступних порушень:

1) не забезпечено чи забезпечено недостатній контроль за діяльністю фізичних осіб, які надають соціальні послуги відповідно до п.16 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою КМУ від 29.04.2004 року №558;

2) не забезпечено отримання щоквартального електронного інформаційного обміну між Мінсоцполітики і ДФС підтвердження відсутності даних про доходи фізичної особи, яка надає соціальні послуги, відомостей Державного реєстру фізичних осіб платників податків відповідно до п.6-1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою КМУ від 29.04.2004 року №558;

3) не забезпечено здійснення контролю за діяльністю субєктів, що надають соціальні послуги відповідно до ст.18 ЗУ «Про соціальні послуги»;

4) перевищення повноважень, неналежне виконання вимог пункту 3, 45 Переліку соціальних послуг, умов та порядку їх надання структурними підрозділами територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), затвердженого постановою КМУ від 29.12.2009 року №1417 «Деякі питання діяльності територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» та за відсутності підстав;

5) підписання листа, що містить ознаки підроблення.

Не погоджуючись з прийнятим Розпорядженням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється ОСОБА_2 України, спеціальними законами та Кодексом законів про працю України.

Суспільні відносини, пов'язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України «Про державну службу» N 3723-XII від 16.12.1993.

Він визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Відповідно до ст.ст.1-2 Закону, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Статтею 10 Закону передбачено, що основними обов'язками державних службовців є:

додержання ОСОБА_2 України та інших актів законодавства України;

забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції;

недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина;

безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників;

збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню;

постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації;

сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Державний службовець повинен діяти в межах своїх повноважень. У разі одержання доручення, яке суперечить чинному законодавству, державний службовець зобов'язаний невідкладно в письмовій формі доповісти про це посадовій особі, яка дала доручення, а у разі наполягання на його виконанні - повідомити вищу за посадою особу.

Частиною 1 ст.14 Закону передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Законом України «Про державну службу» передбачено наслідки встановлення неналежного виконання державними службовцями посадових обов'язків.

Згідно зі ст. 22 цього Закону невиконання службових обов'язків, що призвело до людських жертв або заподіяло значної матеріальної чи моральної шкоди громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян, є підставою для відсторонення державного службовця від виконання повноважень за посадою із збереженням заробітної плати. Рішення про відсторонення державного службовця від виконання повноважень за посадою приймається керівником державного органу, в якому працює цей службовець.

Тривалість відсторонення від виконання повноважень за посадою не повинна перевищувати часу службового розслідування. Службове розслідування проводиться у строк до двох місяців у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затверджений постановою Кабінету Міністрів України N 950 від 13.06.2000 року (далі по тексту - Порядок № 950).

Відповідно до п. 1 вказаного Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування, зокрема:

- у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян;

- у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;

- на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

- з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України "Про запобігання корупції" в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення.

Відповідно до п. 4 Порядку № 950 службове розслідування проводиться з відстороненням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, від виконання повноважень за посадою або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається за поданням голови комісії з проведення службового розслідування керівником органу державної влади, в якому працює особа.

Отже, службове розслідування може бути проведено у разі невиконання або неналежного виконання особами, уповноваженими на виконання функцій держави своїх службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян.

Рішення щодо проведення службового розслідування приймається вищими посадовими особами України, Першим віце-прем'єр-міністром України, керівником органу державної влади (посадовою особою), що призначив на посаду особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проводитися службове розслідування, керівником органу, в якому працює зазначена особа (п.2 Порядку).

За результатами службового розслідування члени комісії складають акт (п.8 Порядку).

Згідно до п.9 Порядку акт службового розслідування підписується членами комісії та подається на розгляд керівника органу державної влади (посадової особи), який прийняв рішення щодо проведення службового розслідування, в одному примірнику.

Відповідно до положень п.10 Порядку на вимогу керівника органу державної влади (посадової особи), якому доручено проведення службового розслідування, голови або членів комісії чи особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проводилося службове розслідування, акт повинен розглядатися в їх присутності.

За результатами розгляду керівник органу державної влади (посадова особа), який прийняв рішення щодо проведення службового розслідування, приймає в десятиденний термін з дати надходження акта службового розслідування відповідне рішення, з яким ознайомлюється особа, стосовно якої проводилося службове розслідування.

З аналізу наведених положень вбачається, що чинним законодавством керівник органу державної влади (посадова особа), який прийняв рішення щодо проведення службового розслідування, наділений повноваженнями на прийняття відповідного рішення за результатами розгляду акту службового розслідування, але ці повноваження обмежені десятиденним строком, поза межами якого вказаний керівник позбавлений повноважень на прийняття такого рішення, незалежно від виявлених за наслідком проведення розслідування порушень.

Так, судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що за результатом проведеного службового розслідування, акт перевірки складено 18 травня 2016 року.

В той же час, рішення (спірне розпорядження №50/к-2016), яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, головою районної державної адміністрації ОСОБА_5 прийнято 06.06.2016 року, тобто з пропуском десятиденного строку, наданого абз.2 п.10 Порядку для винесення відповідного рішення за результатами розгляду акту службового розслідування, оскільки порушення, виявлені під час проведеного розслідування і слугували підставою для прийняття розпорядження.

Таким чином, враховуючи, що розпорядження прийнято з порушенням строку, передбаченого абз.2 п.10 Порядку, суд приходить до висновку, що спірне розпорядження прийнято всупереч чинного законодавства, що регулює правовідносини, які виникають під час діяльності на державних посадах, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Також, згідно заяви позивача від 25.04.2016 року, остання просила відповідача відповідно до вимог п.10 Порядку №950 письмово повідомити ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду акту службового розслідування (а.с.31), проте, як вбачається з наявного листа голови комісії з проведення службового розслідування ОСОБА_6 від 18.05.2016 року, позивача повідомлено про можливість ознайомитись з актом службового розслідування о 12 год. 00 хв. 19 травня 2016 року у каб. №1 в адміністративній будівлі по вул. Горького, 1, м. Татарбунари.

Отже, судом встановлено, що позивача незаконно позбавлено права, передбаченого абз. 1 п.10 Порядку та відповідачем не виконано обовязок щодо розгляду акту у присутності особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проводилося службове розслідування.

Крім цього, аналізуючи звернення громадських організацій «Діти Бесарабії» та «Мрія» від 31.03.2016 року (а.с.84), судом встановлено, що останнє не містить підстав, за яких може бути проведено службове розслідування, перелік яких згідно Порядку №950, є вичерпним.

Суд звертає увагу, що згідно ч.1 ст.22 ЗУ «Про державну службу» підставою для відсторонення державного службовця від виконання повноважень за посадою є невиконання службових обов'язків, що призвело до людських жертв або заподіяло значної матеріальної чи моральної шкоди громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян, проте посилання в зверненні на наявність людських жертв або шкоди, матеріальної чи моральної шкоди громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян, відсутні, що також позбавляє можливості відповідача на призначення службового розслідування за п.1 Порядку № 950.

Так, згідно вказаного звернення громадські діячі просять надати оцінку корупційним діянням позивача щодо порушень останньою законодавства в частині оформлення та призначення виплат на догляд за престарілими громадян, які фактично не здійснювали цього догляду, а ухилялися від проходження військової служби (а.с.84).

Відповідно до п. 1 Порядку, стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування, зокрема, з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України "Про запобігання корупції" в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення.

Проте, судом встановлено, що подання спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, на час призначення службового розслідування не існувало.

З урахуванням наведеного, за умови відсутності підстав для проведення службового розслідування стосовно позивача, а також порушення прав позивача та строків прийняття відповідного рішення за результатами розгляду акту службового розслідування, Розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1І.» від 06.06.2016 року №50/к-2016 підлягає скасуванню.

У відповідності до статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 19 ОСОБА_2 України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправним та скасування Розпорядження «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1І.» від 06.06.2016 року №50/к-2016 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1І.» від 06.06.2016 року №50/к-2016.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.П.Марин