Справа № 810/1625/16
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/1625/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 року 810/1625/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КМС" до Вишгородської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковим органом було безпідставно та необґрунтовано прийнято на підставі результатів документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "КМС" оспорюванні податкові повідомлення-рішення, оскільки проведення відповідачем зазначеної перевірки суперечить вимогам чинного законодавства.

Так, зокрема, позивач зазначив про те, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 17.02.2016 у справі №810/5314/15 встановлено порушення відповідачем порядку призначення, організації та проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "КМС" та відсутність підстав для проведення такої перевірки.

Крім того, позивач вважає, що висновки податкового органу про заниження податкових зобов’язань з податку на додану вартість та про нікчемність укладених між позивачем та його контрагентами угод не відповідають дійсності та зроблені без відповідних на те повноважень, оскільки реальність операцій спростовується належними первинними документами, а за податкові зобов’язання своїх контрагентів ТОВ "КМС" не може відповідати. З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач будь-яких пояснень та заперечень проти позову до суду не надав.

У судове засідання, призначене на 08.09.2016, з’явився представник позивача та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника до судового засідання не забезпечив, із клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КМС" зареєстровано в якості юридичної особи 14.08.2002 та як платник податків перебуває на обліку в Вишгородській об’єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області. Позивач також зареєстрований як платник податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2015 Вишгородською об’єднаною державної податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було прийнято наказ № 418 "Про проведення документальної позапланової перевірки", відповідно до якого було визначено провести з 30.10.2015 документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "КМС" (код ЄДРПОУ 32119475) з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2015 тривалістю 5 робочих днів.

05.11.2015 Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було прийнято наказ № 430 "Про продовження строку проведення документальної позапланової виїзної перевірки", відповідно до якого було вирішено продовжити з 06.11.2015 термін проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "КМС" (код ЄДРПОУ 32119475) на 3 робочі дні.

На підставі вказаних наказів відповідачем у період з 30.10.2015 по 09.11.2015 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "КМС" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2015, за результатами якої було складено Акт від 17.11.2015 №1885/10-08-22-01/32119475.

Як вбачається з Акта, перевіркою були виявлені наступні порушення:

- п.п.14.1.191 п. 14.1 ст. 14, пп. "а" п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України в частині включення до податкових зобов’язань сум по господарських операціях, які не здійснювались, що призвело до завищення податкових зобов’язань у січні 2015 року на суму 185583,00 грн. та у квітні 2015 року на суму 373767 грн.;

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 1768414,00 грн. та завищено залишок від'ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 24 декларації) на загальну суму 410852,00 грн.

На підставі висновків Акта перевірки Вишгородською об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області було прийнято наступні рішення:

За результати розгляду вказаної скарги Головним управлінням ДФС у Київській області було прийнято рішення від 25.02.2016 №443/10/10-36-10-01-04, яким оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Надалі позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою від 11.03.2016 №23, в якій просив вищестоящий контролюючий орган скасувати вищезазначені податкові повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з прийняттям оспорюваних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся з позовом до суду про визнання їх протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальної позапланової перевірки визначений ст. 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Отже, передумовою проведення документальної, у тому числі, виїзної перевірки є прийняття наказу про проведення перевірки.

Як зазначено вище, документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "КМС" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2015, за результатами якої встановлені вищевказані порушення з боку позивача, та прийнято оспорюванні податкові повідомлення-рішення, була проведена відповідачем на підставі наказів від 30.10.2015 № 418 "Про проведення документальної позапланової перевірки" та від 05.11.2015 № 430 "Про продовження строку проведення документальної позапланової виїзної перевірки".

Вказані накази були оскаржені позивачем у судовому порядку.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17.02.2016 у справі №810/5314/15 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КМС" до Вишгородської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій та скасування наказів задоволено.

Визнано протиправними дії Вишгородської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "КМС" (код ЄДРПОУ 32119475) з питань податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2015 на підставі наказів № 418 від 30.10.2015 та № 430 від 05.11.2015.

Визнано протиправними та скасовані накази Вишгородської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області № 418 від 30.10.2015 та № 430 від 05.11.2015.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016 у справі №810/5314/15 апеляційну скаргу Вишгородської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 17.02.2016 - без змін.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Згідно вимог ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Отже, постанова Київського окружного адміністративного суду від 17.02.2016 у справі №810/5314/15 набрала законної сили 05.07.2016.

Відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

При цьому, частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з листом Вищого адміністративного суду України "Щодо застосування статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України" від 14.11.2012 №2379/12/13-12 наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування. При застосуванні цих процесуальних норм судам варто враховувати, що правове значення преюдиційних обставин, які передбачені частиною першою статті 72 КАС України, відрізняється від такого для обставин, що визначені частиною четвертою цієї ж статті.

Так, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Отже, за змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

При цьому, слід зазначити, що суд не наділений повноваженнями замість податкового органу проводити перевірку показників бухгалтерської та податкової звітності суб’єктів господарської діяльності та в ході судового розгляду фактично проводити перевірку. Такі функції належать виключно відповідачу як суб’єкту владних повноважень та фіскальному органу.

Також повноваження щодо визначення сум податкових зобов’язань та штрафних (фінансових) санкцій, які застосовуються до платників податків за виявлені порушення закону покладаються виключного на контролюючі органи, зокрема, податкові органи.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб’єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб’єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів та пояснень, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 70-72, 94, 128, 159-163, 167, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.