Справа № 822/514/16
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/514/16

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

14 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" до Летичівського відділення Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" звернулось з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового рішення Летичівського відділення Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Хмельницькій області від 25.11.2015 року № .

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

13 вересня 2016 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшла заява від представника Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" щодо перенесення розгляду справи, так як юрист підприємства перебуває у відрядженні. Однак, колегія суддів відмовляє в її задоволенні, з тих підстав, що зазначені причини перенесення розгляду справи визнані судом неповажними, оскільки позивача було завчасно повідомлено про розгляд даної справи, а саме: повісткою-повідомленням від 19 серпня 2016 року, яку було направлено на поштову адресу позивача та отримана стороною 25 серпня 2016 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, і він міг відрядити до Вінницького апеляційного адміністративного суду іншого представника для участі в розгляді даної справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ухвалою господарського суду Хмельницької області від 18.10.2010 року по справі № 2/132-Б-10, порушено провадження у справі про визнання банкрутом ВАТ "Хмельницькрибгосп" (на даний час-ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство") та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Публічне акціонерне товариство "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" зареєстровано як юридична особа та є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

25.11.2015 року Летичівським відділенням Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Хмельницькій області прийнято рішення № яким за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 21.04.2015 року по 21.08.2015 року застосовано до Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" штраф в сумі 33896,13 грн. та нараховано пеню в сумі 13695,75 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим рішенням позивач оскаржив його в порядку адміністративного оскарження до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, яке первинну скаргу ПАТ "Хмельницьке сільськогосподарсько-Рибоводне підприємство" залишило без розгляду.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 15.06.2015 року по справі № 2/132-Б-10 затверджено мирову угоду від 10.06.2015 року між ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" та кредиторами і скасовано мораторій та інші заходи забезпечення вимог кредиторів, що введені ухвалою суду від 18.10.2010 року.

Позивач вважаючи дії відповідача протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що рішення про застосування до ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 25.11.2015 року, за період з 21.04.2015 року по 21.08.2015 року є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки мораторій не поширюється на вимоги кредиторів відносно нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно не застосовується заборона про не нарахування неустойки (штрафу, пені), та не застосовування інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 року.

Пунктами 2), 3-1) частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Органи доходів і зборів-центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію, (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.

Відповідно до пункту 1) частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини 4 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування-Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частинами 11, 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" органи доходів і зборів мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 10, пункту 2) частини 11, частини 14 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Відповідно абзацу 24 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

За змістом статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, а отже і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання згаданих зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій ґрунтується на законі.

Нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій з усіх видів заборгованості за зобов'язаннями, строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, припиняється згідно з частиною першою статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»" лише з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач несвоєчасно сплатив (несвоєчасно перерахував) суми єдиного внеску за березень, квітень, травень 2015 року, тобто після порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію, у зв'язку з чим, відповідач застосував штрафні санкції і нарахував пеню на підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що підтверджується оскаржуваним рішенням. Дія мораторію на виконання цих зобов'язань не поширюється.

Таким чином, все вищевказане свідчить про правомірність дій та рішень Летичівського відділення Хмельницької ОДПІ Головного управління ДФС в Хмельницькій області відносно Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство".

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою при розгляді справ цієї категорії, зокрема, у постановах від 25 червня 2011 року (справа №21-113а11), від 04 липня 2011 року (справа №21-144а11) та від 26 лютого 2013 року (справа №21-34а12).

Водночас, судовою колегією не беруться до уваги доводи позивача дати скасування мораторію на задоволення вимог кредиторів оскільки дія мораторію поширюється виключно на задоволення вимог конкурсних кредиторів, а що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то вони повинні виконуватись у визначені строки і до них можуть бути застосовані санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Тому, в даному випадку дата скасування мораторію на задоволення вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсьво-рибоводне підприємство" не має принципового значення для визнання дій та рішень Летичівського відділення Хмельницької ОДПІ Головного управління ДФС в Хмельницькій області правомірними.

В розрізі здійсненого аналізу норм чинного законодавства та висновків суду першої інстанції, з врахуванням правової позиції Верховного суду України, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що права апелянта ніяким чином не порушені, а відповідно і підстав для задоволення вимог апеляційної скарги на разі немає.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи позивача не спростовують правомірності рішення відповідача, а відтак суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.