Справа № 523/9523/16-а
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 523/9523/16-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Середа І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Градовського Ю.М.
судді -Лукянчук О.В.

(у зв'язку з неприбуттям у судове засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС України )

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа управління соціального захисту населення в Суворовському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (надалі - відповідач, Суворовське ОУПФУ) в якому просив визнати дії Суворовського ОУПФУ щодо призупинення виплати позивачу пенсії з 01.04.2016 року неправомірними, зобов'язати відповідача здійснити нарахування пенсії з 01.04.2016 року та стягнути моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.04.2016 року йому зупинено виплату пенсії у зв'язку з тим, що в нього закінчився термін дії довідки. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, та такими, що порушують його права гарантовані Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.07.2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом 2 групи, 12.09.2014 року був зареєстрований в Департаменті соціального захисту населення облдержадміністрації за №3361 від 12.09.2014 року як особа, що у зв'язку із загостренням ситуації виїхала з Донецької області на тимчасове проживання до Одеської області.

Відповідно до довідки управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси позивач був взятий на облік як особа переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, адреса зареєстрованого місця перебування: АДРЕСА_2.

12.03.2016 року позивач став на облік за адресою: АДРЕСА_1, та за вказаною адресою зареєстровано його місце перебування.

11.04.2016 року позивач звернувся до УПФ України в Суворовському районі м. Одеси з заявою, в якій просив пояснити з яких підстав на його особистий пенсійний картковий рахунок, відкритий у відділенні ПАТ «Державний ощадний банк України» 26.10.2015 року у Суворовському районі м. Одеси, не було перераховано коштів.

На вказану заяву позивача Суворовське ОУПФУ листом 21.04.2016 року №18/Д-5 повідомило, що виплата пенсії позивачу була призупинена у зв'язку з непроживанням позивача в м. Одесі, зміною місця проживання на м. Маріуполь, неподанням заяви для витребування пенсійної справи для призначення пенсії іншим органом за новим місцем проживання, та непродовження терміну дії довідки від 02.09.2015 року №. Згідно вказаної довідки термін дії останньої встановлено до 02.03.2016 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, зареєструвавши 12.03.2016 року своє місце тимчасового проживання в іншій адміністративно-територіальній одиниці та ставши на облік в управлінні соціального захисту не звернувся з заявою до управління Пенсійного фонду в м. Маріуполь Донецької області для отримання пенсії та витребування пенсійної справи з Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до територіального органу в м. Маріуполь.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Отже, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, які змусили залишити або покинути таку особу своє місце проживання, для отримання такої довідки, особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання.

Відповідно до п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Порядок), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Нормою п.1.5 Порядку визначено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Пунктом п.4.12 Порядку при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п'яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» закріплено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Як визначено ст.49 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

З наведених вище норм законодавства вбачається, що внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. Заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Враховуючи наведені обставини справи та норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що дії Суворовського ОУПФУ є обґрунтованими та правомірними, оскільки позивач переїхавши з м. Одеси до м. Маріуполь, зареєструвавшись 12.03.2016 року на новому місце тимчасового проживання, та ставши на облік в управлінні соціального захисту іншої адміністративно-територіальній одиниці, не звернувся з заявою до територіального управління Пенсійного фонду в м. Маріуполь для отримання пенсії та витребування пенсійної справи з Суворовського ОУПФУ.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський