Справа № 22-а/0690/6807/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/6807/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі на постанову Лугинського районного суду від 26 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

встановив:

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом. Просила визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати їй підвищення до пенсії, передбаченого ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - Закону) та стягнути з відповідача зазначені кошти в розмірі 15310,00 грн., та доплати до пенсії за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року. При цьому посилалася на те, що є непрацюючою пенсіонеркою, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, соціальні виплати у вказаний період виплачувались їй в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Лугинського районного суду від 26 липня 2010 року позов задоволено частково.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі нарахувати та виплатити позивачці підвищення до пенсії, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із застосуванням відповідної мінімальної заробітної плати з урахуванням фактичного виплачених коштів по доплаті до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення за період з 05.03.2009 року по 31.12.2009 року.

Дії відповідача щодо невиплати у повному розмірі доплати до пенсії визнано протиправними.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити. Апелянт посилається на те, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, він керується положеннями чинної Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також зазначає, що до Пенсійного фонду не надходять кошти з державного бюджету для надання пільг та компенсацій для постраждалих від Чорнобильської катастрофи і Пенсійний фонд не є розпорядником таких коштів.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є пенсіонеркою, має статус потерпілої 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 1,4,5).

Частиною 2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на радіоактивно забрудненій території підвищуються у розмірах, визначених ч.1 ст.39 Закону.

Проте, всупереч вимогам Закону за спірний період позивачці нараховувалось і виплачувалось зазначене підвищення в розмірі 10,50 грн. щомісяця (а.с.4).

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме ст.39 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав, та правильно вирішив спір.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України „Про пенсійне забезпечення виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Крім того, відповідно до Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року №1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, а отже, є відповідачами у спорах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій. З огляду на викладене не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо необхідності покладення обовязку виплачувати зазначені кошти на Кабінет Міністрів України та Державне Казначейство.

Спосіб, у який відновлено порушені права позивачки, узгоджується з повноваженнями суду, передбаченими ст.162 КАС .

Оскаржувану постанову ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 195-198,200,205,206,212 КАС України,

суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі відхилити.

Постанову Лугинського районного суду від 26 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: