Справа № 2-а-3499/2011
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2016 рокусправа № 2-а-3499/2011

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 травня 2011року у справі № 2-а-3499/2011 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, -

встановив:

У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити соціальну допомогу як дитині війні за період з 09.07.2007 року по 31.03.2011 року, та з 01.04.2011 року здійснювати виплату в подальшому у відповідності до Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 травня 2011 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити щомісячне нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 11 жовтня 2010 року по 31 грудня 2010 року, та з 01 січня 2011 року з урахуванням раніше сплачених позивачу сум підвищення до пенсії, як «дитині війни» до зміни законодавства, що регулює виплату допомоги, в іншій частині позов залишити без задоволення.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального права.

Позивач апеляційну скаргу не подавав, рішення суду не оскаржував.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні і має право відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідач нараховував та виплачував позивачу щомісячну державну допомогу як дитині війни всупереч вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідача має бути зобов'язано провести перерахунок та виплату позивачу щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 11 жовтня 2010 року по 31 грудня 2010 року, та з 01 січня 2011 року з урахуванням раніше сплачених позивачу сум підвищення до пенсії, як «дитині війни» до зміни законодавства, що регулює виплату допомоги.

У 2008 році дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відновлена рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року та в подальшому не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови Кабінету міністрів України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений

Законом України "Про соціальний захист дітей війни", який має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету міністрів України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.І ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 травня 2011 року у справі № 2-а-3499/2011 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та відповідно до частини 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай