Справа № 809/407/16
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року Справа № 876/5327/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Кіри Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним рішення, зобовязання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернулася з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 (далі відповідач 1) про визнання протиправним та скасування рішення про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 003-08500-200115 від 20.01.2015 року, доведеного до відома позивача листом-повідомленням № 44651323 від 20.03.2015 року; зобовязати відповідача надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про збільшення переліку вкладників, яким необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Дельта Банк» коштом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рахунок ОСОБА_3 згідно договору банківського вкладу (депозиту) № 003-08500-200115 від 20.01.2015 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб як другого відповідача по справі.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 003-08500-200115 від 20.01.2015, укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк". Зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 включити позивача в перелік вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, для отримання відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) №003-08500-200115 від 20.01.2015 у сумі 193 тис.(сто девяносто три тисячі) грн. В задоволенні позовних вимог до іншого відповідача відмовлено. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 52 коп. судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, та не встановлення всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нову про відмову в задоволенні позовним вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до норм чинного законодавства, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобовязана провести перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, та повідомляти про це сторони за договорами, вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Таким чином, дії відповідача 1 жодним чином не порушують правові норми.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, зазначивши що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу у їхній відсутності, оскільки їх явка не є обовязковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" від 20.01.2015 за № 003-08500-200115. Відповідно до п.п. 1.2 та 1.3 договору сума вкладу складає 193000 грн. та залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок позивача до 20.04.2015 (а.с. 12).

Також 20.01.2015 між позивачем та ПАТ " Дельта Банк" укладено Додаткову угоду № 1, якою п. 1.8 договору викладено в іншій редакції, згідно якої передбачено можливість зарахування вкладу на рахунок шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи (а.с. 14).

Згідно платіжного доручення від 20.01.2015 № 44651323 ОСОБА_1 здійснено перерахування грошових коштів позивачу у розмірі 193000 грн. (а.с. 13).

Постановою правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с. 56-57).

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта банк" з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта банк" - ОСОБА_2 (а.с. 58).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 № 71 в ПАТ "Дельта Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 № 147 строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" продовжено по 02.10.2015 включно (а.с. 59-60).

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення № 181 "Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким розпочато процедуру ліквідації АТ "Дельта Банк" і призначено уповноваженою особою Фонду з повноваженнями ліквідатора провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 строком на 2 роки з 05.10.2015 до 04.10.2017 включно (а.с. 61-62).

Наказом відповідача 1 від 16.09.2015 № 813 вирішено застосувати наслідки нікчемності до Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", - згідно переліку в Додатку № 1, в якому також міститься інформація про договір від 20.01.2015 за № 003-08500-200115 (а.с. 41-42, 89-92).

Відповідачем 1 повідомлено позивача про визнання договору банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2015 за № 003-0851-200115 нікчемним правочином (а.с. 15).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Ч.2 ст.4 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч.1, 3 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 № 2343-XII провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. Законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У пункті шостому статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ зазначено, що ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений ПК України.

Абз.2 ч.2 ст. 215 ЦК України передбачає, що у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

У справі, яка розглядається, встановлено, що банк знаходиться в процедурі ліквідації у звязку із визнанням його неплатоспроможним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 15 червня 2016 року у справі № 21-286а16, а відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 157,160,195,196,198,203,205,206,254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі № 809/407/16 скасувати, а провадження в справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлений 15 вересня 2016 року.