Справа № 2а-6595/12/0170/21
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" серпня 2016 р. м. Київ К/800/23823/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Ситников О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сімбудтранссервіс» до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим про скасування рішення,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ПАТ «Сімбудтранссервіс» звернулося до суду з позовом про скасування рішення УПФУ в Залізничному районі м.Сімферополя Автономної Республіки Крим від 11.06.2012р. №153 про застовування на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 16511,91 грн. та нарахування пені в розмірі 105039,60 грн. за період з 21.06.2010р. по 04.05.2012р.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 01.10.2012р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013р. скасовано рішення суду першої інстанції, позов задоволено.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене апеляційним судом рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в УПФУ в Залізничному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим.

11.06.2012р. УПФУ в Залізничному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим прийнято рішення №153 про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 16511,91 грн. та нарахування пені в розмірі 105039,60 грн. за період з 21.06.2010р. по 04.05.2012р. на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 3).

Вважаючи оскаржуване рішення незаконним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість зі сплати страхових внесків, а відтак і накладені фінансові санкції, виникли до 01.01.2011р., відповідно до вимог абзацу 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» мають бути застосовані (стягнуті) і після 01.01.2011р., оскільки зазначені фінансові санкції виникли в період дії статті 106 Закону, тобто відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення зазначеної заборгованості.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що відповідачем рішення №153 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені прийнято 11.06.2012р. на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який втратив чинність з 01.01.2011р., а тому правові підстави для застосування відповідних санкцій до позивача відсутні.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Так, відповідно до абзацу 5 пункту 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період з 01.01.2011р., в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01.01.2011р. не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Абзацом 6 цього пункту передбачено, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011р., в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 01.01.2011р. не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що заборгованість зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій виникла до 01.01.2011р., тобто в період дії пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право здійснювати контрольні функції щодо правильності нарахування, своєчасності та сплати страхових внесків і застосовувати фінансові санкції згідно із законодавством, що діяло на момент виникнення такої заборгованості, або застосовувати штрафні санкції також і після цієї дати, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 03.07.2012р. (№21-157а12), від 26.03.2013р. (№21-71а13), 19.11.2013р. (21-327а13) та від 11.03.2014р. (21-465а13).

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 226, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013р. у даній справі скасувати, а постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 01.10.2012р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

О.Ф. Ситников