Справа № 369/6959/16-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 369/6959/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Дубас Т.В. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

14 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Петрика І. Й.

Сорочко Є. О

За участю секретаря: Грабовської Т. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Вишневої міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний центр», Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання незаконними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з адміністративним позовом до Вишневої міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний центр», Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання незаконними та скасування рішень.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 серпня 2016 року закрито провадження у справі за клопотанням відповідача, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати ухвалу з мотивів порушення судом норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 статті 3 КАС України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права, свободи та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин. Публічно-правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Отже, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин.

Звернення особи з позовом до суду на захист іншого, крім публічного, права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Положеннями статей 177, 181, 324 та Глави 30 Цивільного кодексу України передбачено, що об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі, гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Кожен громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності Українського народу відповідно до закону.

Суд, вирішуючи спір, має з'ясувати чи є він приватно-правовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

У пунктах «а», «б», «в», «г» і «к» ст.12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до наведеного, спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно статті 15 ЦПК, розглядаються в порядку цивільного судочинства.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що спір, що виник між сторонами, пов'язаний з прийняттям відповідачем спірних рішень, а саме: рішення Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 15.05.2014 року № 1-01/ХХХVІІІ6-8 «Про надання дозволу ТОВ «Сучасний центр» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди терміном на 10 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: АДРЕСА_1», та рішення Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 16.12.2014 року № 1-01/ХLIII6-31 про затвердження ТОВ «Сучасний центр» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0312 га (кадастровий НОМЕР_1) в користування на умовах оренди терміном 10 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 , та надано ТОВ «Сучасний центр» в користування на умовах оренди терміном 10 років земельну ділянку 0,0312 га (кадастровий НОМЕР_1) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: АДРЕСА_1.

17 липня 2015 року між Вишневою міською радою Києво-Святошинського району Київської області та ТОВ «Сучасний центр» укладено договір найму (оренди) земельної ділянки що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, площею 0,0312 га.

Даний договір нотаріально посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 1-2068, що підтверджує Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 17.07.2015 року.

Отже, колегія суддів вважає, що фактично є наявним спір про право користування земельною ділянкою, тобто цивільно-правовий спір.

Положеннями ст.157 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо, зокрема, справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому провадження у справі, згідно вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України, підлягає закриттю.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного суду України від 11 листопада 2014 року №21-493а14, від 09 грудня 2014 року №21-308а14, від 16 грудня 2014 року №21-544а14 та в ухвалах Вищого адміністративного суду від 05 лютого 2015 року №К/800/37000/14, від 16 липня 2015 року №К/800/1744/14.

За приписами ч.2 ст.157 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання допущені порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Петрик І.Й.

Сорочко Є.О.

Повний текст ухвали виготовлено 16.09.2016 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Сорочко Є.О.

Петрик І.Й.