Справа № 22-а/0690/1583/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/1583/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Малинського районного суду від 19 лютого 2010 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Малинської міської ради про стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

У грудні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив визнати неправомірними дії відповідача та зобовязати останнього нарахувати і виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення за 2008-2009 роки у розмірі, визначеному ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі Закону). В обгрунтування позову зазначав, що є' потерпілим 1 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір спірних виплат із мінімальною заробітною платою, допомогу на оздоровлення у вказаний період отримував в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Малинського районного суду від 19 лютого 2010 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову до Управління праці та соціального захисту населення Малинської міської ради про стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за пропуском строку звернення до суду.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеного судового рішення з ухваленням нового - про задоволення його вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема вважає, що підстав для застосування ст.99 КАС не було.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має статус потерпілого 1 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідом 2 групи, повязаної з ліквідацією наслідків ЧАЕС (а.с.2,5).

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону інвалідам 1 і 2 групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині вимог за 2008 рік, суд обгрунтовано вважав, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.99 КАС (в редакції на час ухвалення оскаржуваної постанови) за захистом своїх прав, свобод та інтересів особа може звернутися з адміністративним позовом до суду в межах річного строку з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В поданій до суду позовній заяві ОСОБА_3 не зазначає час, коли йому стало відомо про порушення свого права. На час подання позову строк звернення до суду сплив.

Із змісту письмового заперечення на позов вбачається, що відповідач не визнавав вимоги позивача, посилаючись на пропуск ним строку звернення до суду.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Разом з тим, відмовляючи із цих же підстав в позові в частині вимог за 2009 рік, суд не врахував наступне.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Малинської міської ради №2542 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік позивач одержав у жовтні 2009 року в розмірі 120 грн.

З цим позовом ОСОБА_3 звернувся до суду у грудні 2009 року (а.с.1). Тобто, строк звернення до суду він не пропустив.

Безпідставним є також посилання суду як на підставу відмови в позові на ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2009 рік. Зокрема, згідно із зазначеним законом Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати. Проте, надане йому право КМУ в 2009 році не реалізував та не ухвалював рішень про встановлення розміру спірної допомоги.

За наведених обставин та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру спірної допомоги застосуванню підлягає саме ст.48 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року за № 562, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав .

На час виплати позивачеві допомоги на оздоровлення за 2009 рік розмір мінімальної заробітної плати становив 650 грн. Тому щорічна допомога на оздоровлення мала бути виплачена позивачеві у розмірі 3250 грн.

У звязку з наведеним та відповідно до п.4 ст.202 КАС оскаржуване судове рішення в частині вимог за 2009 рік підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.99,100,195-198,202,205,207,212 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Скасувати постанову Малинського районного суду від 19 лютого 2010 року в частині вимог за 2009 рік, ухваливши в цій частині нове судове рішення.

Позов задоволити частково. Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Малинської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік. Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Малинської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_3 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік у розмірі пяти мінімальних заробітних плат відповідно до ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із врахуванням виплаченої допомоги в сумі 120 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: