Справа № 802/1079/16-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 вересня 2016 р. Справа № 802/1079/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

представника третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача дочірнє підприємство "Дитячий санаторій імені ОСОБА_4 ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця"

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: дочірнє підприємство "Дитячий санаторій імені ОСОБА_4 ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця" про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач являється працівником ДП "Дитячий санаторій імені ОСОБА_4 ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця". З 01.10.2014 р. не отримує заробітну плату та розрахунок по лікарняних листах. На письмове звернення до третьої особи ОСОБА_1 отримано відповідь, з якої їй стало відомо про накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках у фінансових установах. Позивач вважає постанову про арешт коштів боржника ВП №44598430 від 09.09.2014 р. протиправною, в звязку з чим звернулась з даним адміністративним позовом до суду, в якому просить скасувати вищевказану постанову.

Позивач в судовому засідання надала пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

04.09.2014 р. заступником начальника Староміського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44598430 з виконання виконавчого листа №802/4041/13, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 13.11.2013 р. про стягнення з ДП "Дитячий санаторій імені ОСОБА_4 ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця" податкового боргу в сумі 63099 грн. 00 коп. на користь Вінницької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Вінницькій області.

09.09.2014 р. заступником начальника Староміського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках фінансових установ та належать боржнику ДП "Дитячий санаторій імені ОСОБА_4 ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця".

24.09.2014 р. заступником начальника Староміського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 44598430 до зведеного виконавчого провадження №44854730.

Представником відповідача в судовому засіданні надано облікову картку на зведене виконавче провадження №ЄДРВП №44854730, з якої видно, що загальна сума, що підлягає стягненню - 197512 грн. 74 коп., стягнуто в процесі виконання 90000 грн. 00 коп.

Вирішуючи даний спір по суті, суд враховує наступне.

Закон України Про виконавче провадження від 21.04.1999 №606-XIV (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №606-XIV ) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу положень ч. 1, 2 ст. 11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV).

Приписами ст. 52 Закону №606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно ч. 1, 2 ст. 57 Закону № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Системний аналіз Закону № 606-XIV дає підстави стверджувати, що накладення арешту на кошти боржника є складовим елементом процесу виконавчого провадження, який застосовується органами державної виконавчої служби України для звернення стягнення на грошові кошти боржника за відповідним рішенням.

Враховуючи вищевикладене, та те, що після відкриття виконавчого провадження державний виконавець повинен у повному обсязі вчиняти виконавчі дії, направлені саме на виконання виконавчого документа, у тому числі накласти арешт на кошти боржника, які знаходяться у фінансових установах, суд приходить до висновку, що дії відповідача є правомірними, вчиненими на виконання Закону України Про виконавче провадження, в звязку з чим позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 09.09.2014 р. про арешт коштів боржника задоволенню не підлягають.

Окремо суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1, звертаючись до адміністративного суду, фактично ставить за мету отримання заборгованості по заробітній платі, в зв'язку з чим, на думку суду, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного трудового права, яке в даному випадку не підлягає захисту в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Слід зазначити, що з метою належного захисту порушеного права, ОСОБА_1 має право звернутись до суду з позовом до дочірнього підприємства "Дитячий санаторій імені ОСОБА_4 ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця" про стягнення заробітної плати.

При прийнятті рішення у даній справі суд також враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71, ст. 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 94 КАС України підстави для стягнення судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вергелес Андрій Валерійович