Справа № 802/1141/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 вересня 2016 р. Справа № 802/1141/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання Волощук А.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення зі служби в поліції, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

04.08.2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі ГУ НП у Вінницькій області) № 655 від 05.07.2016 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції, поновлення його на службі в поліції на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області (далі БПСПОП "Вінниця") з 06.07.2016 року, стягнення з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.07.2016 року по день поновлення на службі та зобов'язання внести виправлення до трудової книжки позивача щодо його звільнення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.11.2015 року він був прийнятий на службу в поліцію до ГУ НП у Вінницькій області, перебував на посаді поліцейського БПСПОП "Вінниця". Наказом ГУ НП у Вінницькій області № 655 від 05.07.2016 року його звільнено зі служби в поліції за порушення вимог ст.ст. 1, 7, 8 Дисциплінарного статуту ОВС України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", функціональних обов'язків. Такий наказ позивач ОСОБА_4 вважає незаконним, посилаючись на те, що наведені у ньому обставини не відповідають дійсності. Зокрема вказує на те, що повідомлення керівництву батальйону про проблемні питання, вирішення яких вимагає особовий склад батальйону, не може вважатися порушенням дисципліни, норм професійної етики чи функціональних обов'язків. Водночас матеріали службового розслідування містять письмові пояснення працівників батальйону, прибулих на ротацію з командиром, які не відповідають дійсними обставинам та спростовуються поясненнями інших працівників. Так, в цих поясненнях є неправдиві свідчення про те, що ОСОБА_4 та інші працівники під час зборів особового складу батальйону 02.06.2016 року в м. Краматорськ Донецької області нецензурно висловлювались на адресу командира і що нібито позивач робив зауваження з приводу організації роботи у батальйоні та вдарив командира. Також позивач посилається на те, що в оскаржуваному наказі не вказано, які саме норми (пункти) Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України ним не дотримано, яким чином було порушено Присягу поліцейського та які функціональні обов'язки не виконано. Просить врахувати, що під час служби в поліції до нього не застосовувались дисциплінарні стягнення, більше того він неодноразово нагороджувався за сумлінну службу. Отже, відповідач неправомірно та необґрунтовано застосував до позивача крайній захід дисциплінарного впливу у виді звільнення з органів внутрішніх справ, що суперечить положенням ст. 14 Дисциплінарного статуту ОВС України.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги повністю підтримали з підстав, викладених в адміністративному позові.

Крім того, надаючи суду пояснення щодо обставин, які мали місце 02.06.2016 року в м. Краматорськ Донецької області, позивач ОСОБА_4 зазначив, що ніякої конфліктної ситуації під час ротації особового складу батальйону не було, а фактично відбувалось обговорення на підвищених тонах наболілих для батальйону питань. При цьому словесна перепалка, яка виникла між працівниками батальйону та командиром ОСОБА_5 багато в чому залежала від зухвалої поведінки останнього. Також позивач пояснив, що він дійсно підходив до ОСОБА_5 і сказав йому, що той бреше. Але просить врахувати, що така його поведінка була обумовлена тим, що ОСОБА_5 говорив неправду, тоді як позивач вважає себе правдолюбом. Крім того, позивач категорично заперечив пояснення окремих працівників батальйону про те, що він штовхав командира, в грубій формі спілкувався з ним та нецензурно виловлювався на його адресу. В цілому, на думку позивача, своїми діями він не порушував дисципліни та вимог субординації, а тому його звільнення зі служби в поліції є незаконним.

Представник позивача додатково зазначила, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач не врахував попередні заслуги ОСОБА_4 та неправомірно застосував до нього найсуворіший вид дисциплінарного стягнення. Також просить врахувати, що позивачу не було відомо про наказ ГУ НП у Вінницькій області № 126 о/с від 06.07.2016 року, яким ОСОБА_4 звільнено з органів поліції у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення. Інакше цей наказ також було б оскаржено до суду. Разом з тим, підставою для прийняття такого наказу є наказ № 655 від 05.07.2016 року про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів поліції. Відтак, у випадку задоволення адміністративного позову, суд може вийти за межі позовних вимог з метою повного захисту прав та інтересів позивача у трудових правовідносинах та скасувати як незаконний наказ № 126 о/с від 06.07.2016 року.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивача заперечив та надав суду письмові заперечення на адміністративний позов (а.с. 203-205). Вважає, що службове розслідування за фактом недотримання ОСОБА_4 та іншими працівниками БПСПОП "Вінниця" субординації, норм професійної та службової етики по відношенню до командира батальйону ОСОБА_5, з проявами неповаги, зухвалості і нетактовності, що призвело до створення конфлікту в умовах проведення АТО, було проведене об'єктивно, а викладені в акті службового розслідування обставини відповідають дійсності та повністю підтверджуються документально. Так, проведеним службовим розслідуванням було встановлено, що поліцейський ОСОБА_4 з використанням нецензурної лексики обізвав командира ОСОБА_5 брехуном, самовільно та без відповідного дозволу вийшов зі строю, наблизився впритул до останнього та штовхнув його в груди, що призвело до створення конфліктної ситуації, суперечки на підвищених тонах між працівниками особового складу батальйону, а також підірвало авторитет підрозділу та негативно вплинуло на моральний стан і боєготовність поліцейських, які прибули з м. Вінниці на ротацію в зону проведення АТО. Крім того, поведінка позивача засвідчила його зухвале ставлення до командира батальйону та нехтування службовою дисципліною. Тому за порушення вимог ст.ст. 1, 7, 8 Дисциплінарного статуту ОВС України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" та функціональних обов'язків керівництвом ГУ НП у Вінницькій області було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_4 зі служби в поліції. Отже, наказ № 655 від 05.07.2016 року, на думку представника відповідача, є правомірним і таким, що прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені законодавчими актами України. Зауважує, що позивач не оскаржує наказу ГУ НП у Вінницькій області № 126 о/с від 06.07.2016 року, хоча фактично саме цим наказом ОСОБА_4 було звільнено з органів поліції. Просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та оцінивши інші докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з огляду на таке.

Встановлено, що позивач ОСОБА_4 у період з 16.06.2014 року по 06.11.2015 року перебував на службі в органах внутрішніх справ України, а саме в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області.

З 07.11.2015 року ОСОБА_4 прийнятий на службу до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на посаду поліцейського БПСПОП "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області, спеціальне звання сержант поліції.

Відповідно до Розділу 1 "Загальні положення" Положення про батальйон патрульної служби міліції особливого призначення "Вінниця" УМВС України у Вінницькій області, затвердженого наказом УМВС України у Вінницькій області від 14.07.2014 року № 758 (далі Положення № 758), БПСПОП "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області є високомобільним спеціальним структурним підрозділом УМВС України у Вінницькій області, створеним з метою належного забезпечення прав та свобод громадян, захисту суспільства від злочинних посягань, забезпечення правопорядку під час проведення загальнодержавних, культурно-масових, релігійних заходів, припинення групових порушень громадського порядку та масових заворушень, проведення спеціальних операцій по затриманню озброєних злочинців, ліквідації аварій та стихійних лих.

До структури підрозділу входять дві роти по обслуговуванню м. Вінниці та області, а також при потребі виконання завдань поза межами регіону.

Підрозділ безпосередньо підпорядковується начальнику УМВС, а в разі його відсутності особі, яка виконує його обов'язки. Під час виконання завдань поза межами регіону постійної дислокації підрозділ переходить в оперативне підпорядкування начальника відповідного ГУ МВС, УМВС.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.2016 року на адресу керівництва ГУ НП у Вінницькій області надійшов рапорт командира БПСПОП "Вінниця" майора поліції ОСОБА_6, в якому останній доповів про факт грубого порушення окремими працівниками БПСПОП "Вінниця" службової дисципліни, правил субординації та інших професійно-етичних норм під час проведення чергової ротації особового складу батальйону на об'єкті тимчасової дислокації батальйону в м. Краматорськ Донецької області (а.с. 64).

На підставі вказаного рапорту наказом ГУ НП у Вінницькій області № 683 від 06.06.2016 року призначено службове розслідування, на час проведення якого поліцейського ОСОБА_4 відсторонено від виконання своїх службових обов'язків (а.с. 65).

За результатами службового розслідування уповноваженою комісією ГУ НП у Вінницькій області складено висновок службового розслідування від 05.07.2016 року (а.с. 180-184), зі змісту якого слідує, що 02.06.2016 року відбувалась ротація особового складу БПСПОП "Вінниця" в м. Краматорськ Донецької області. Після проведення організаційних заходів з прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей, командиром батальйону ОСОБА_5 було надано команду на шикування особового складу БПСПОП "Вінниця" на чолі з керівником загону заступником командира батальйону полковником поліції ОСОБА_7 Після того як особовий склад був вишикуваний, ОСОБА_7 перед строєм в різкій формі, не дотримуючись правил субординації та не вибираючи слів почав висловлювати незадоволення з приводу прийнятих рішень командира ОСОБА_6, а також керівництва ГУ НП у Вінницькій області на чолі з тимчасово виконувачем обов'язків начальника ГУ НП полковником поліції ОСОБА_8 та його заступником ОСОБА_9 ОСОБА_10 висловлювання полковника поліції ОСОБА_7 та інших осіб, які виступили на його підтримку, зокрема старшого сержанта ОСОБА_11, сержанта поліції ОСОБА_4, рядових поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13, мало не призвели до сутички між особовим складом, який прибув на ротацію під керівництвом ОСОБА_5 та частиною особового складу, що відбувала до місця постійної дислокації у м. Вінниці. Дана подія відбулась в присутності працівників інших підрозділів поліції особливого призначення, які також дислокуються на об'єкті в м. Краматорськ Донецької області та негативно вплинула на імідж БПСПОП "Вінниця", принизила його авторитет та моральний стан працівників, які щойно прибули для несення служби в зоні проведення АТО.

Службовим розслідуванням також встановлено, що ОСОБА_4 з використанням нецензурної лексики обізвав командира батальйону ОСОБА_5 брехуном та, вийшовши зі строю, наблизився впритул до останнього, при цьому, як вказує ОСОБА_5 та деякі інші поліцейські, штовхнув його в груди. Після цього працівники підрозділу, які разом з ОСОБА_5 прибули на ротацію, стали в одну лінію з ним, між особовим складом виникла суперечка на підвищених тонах. Далі ОСОБА_5 попросив усіх зупинитись та більше нічого не роботи, зазначивши, що всі зауваження він приймає та зробить відповідні висновки.

05.07.2016 року наказом ГУ НП у Вінницькій області № 655 за порушення вимог Дисциплінарного статуту ОВС України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" та функціональних обов'язків, що виразилось у недотриманні вимог субординації, норм професійної та службової етики при зверненні до командира батальйону майора поліції ОСОБА_5, з проявленням неповаги, зухвалості та нетактовності, без дотримання вимог субординації, що призвело до створення конфлікту з командиром батальйону в умовах проведення АТО поліцейського БПСПОП "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області сержанта поліції ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції.

Крім того, наказом ГУ НП у Вінницькій області № 126 о/с від 06.07.2016 року ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Вважаючи, що звільнення зі служби в поліції відбулось незаконно, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП у Вінницькій області від 05.07.2016 року № 655, поновлення на службі в поліції на посаді поліцейського БПСПОП "Вінниця", стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та зобов'язання внести виправлення до трудової книжки в частині запису про звільнення.

Також у судовому засіданні представник позивача просить суд надати оцінку наказу ГУ НП у Вінницькій області № 126 о/с від 06.07.2016 року, який є похідним від оскаржуваного наказу, та скасувати його виходячи з положень ч. 2 ст. 11 КАС України.

Відтак, надаючи оцінку правомірності звільнення позивача ОСОБА_4 зі служби в поліції та встановленим обставинам справи, суд керується наступними мотивами.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з ч. 1 ст. 1 цього Закону Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію").

Відповідно до п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний:

неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з п. 4 Розділу XI "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

В силу положень пп. 2.2-2.5, 3.3, 4.1 Розділу III та пп. 1.1, 1.2 Розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155 (чинних на момент виникнення спірних правовідносин), професійний обов'язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки. Честь працівника виявляється в сукупності таких якостей, як заслужена репутація, добре ім'я, особистий авторитет, вірність службовому обов'язку, даному слову і прийнятим моральним зобов'язанням. Гідність нерозривно пов'язана з обов'язком і честю та являє собою єдність морального духу і високих моральних якостей, їх формування та підтримку в самому собі й інших людях. Професійний обов'язок, честь і гідність є найважливішими критеріями моральної зрілості працівника, його готовності до виконання оперативно-службових завдань. Працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе ряд моральних зобов'язань, зокрема бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті.

Статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Водночас згідно з п. 9 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Отже, на сьогодні сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі Дисциплінарний статут).

Так, статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За порушення службової дисципліни на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

При цьому порядок накладання дисциплінарних стягнень визначається статтею 14 Дисциплінарного статуту.

Зокрема, в силу положень вказаної статті з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Судом встановлено, що прийняттю оскаржуваного наказу передувало службове розслідування, яке було призначене наказом ГУ НП у Вінницькій області № 683 від 06.06.2016 року. У ході проведення такого розслідування членами комісії відібрано понад 70 письмових пояснень від очевидців події, яка мала місце 02.06.2016 року під час проведення ротації особового складу БПСПОП "Вінниця" в м. Краматорськ Донецької області, в тому числі у позивача ОСОБА_4 При цьому змістовний аналіз таких пояснень в їх сукупності не дає суду підстав для висновку про те, що обставини вказаної події, поведінка позивача та його роль у конфліктній ситуації, яка виникла між командиром та окремими працівниками батальйону, відображені у висновку службового розслідування не об'єктивно чи неправдиво.

Також в матеріалах службового розслідування містяться характеризуючі документи про особу ОСОБА_4 як поліцейського БПСПОП "Вінниця", зокрема довідка-характеристика, службова характеристика, копії наказів про заохочення, які, очевидно, враховувались відповідачем при прийнятті рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Відтак суд не вбачає достатніх підстав для висновку про порушення відповідачем передбаченої законом процедури накладання дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Оскаржуваним наказом ГУ НП у Вінницькій області № 655 від 05.07.2016 року, з урахуванням висновків службового розслідування, позивача ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції за порушення вимог Дисциплінарного статуту ОВС України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" та функціональних обов'язків.

Надаючи оцінку складу дисциплінарного проступку, вчинення якого поставлено у вину позивачу, суд зауважує, що згідно із ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна полягає у дотриманні особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Водночас правила субординації це система суворого і беззаперечного підпорядкування молодших за положенням або чину старшим, заснована на принципах службової дисципліни, механізм регулювання відносин, який базується на владних повноваженнях одних посадових осіб щодо інших.

Так, відповідно до п. 1.1, абз. 2, 4, 5 п. 1.2 Розділу IV "Професійно-етичні правила поведінки працівника органів внутрішніх справ" Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 року № 155 (чинних на момент виникнення спірних правовідносин), поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Норми професійної етики вимагають від працівника:

постійно контролювати свою поведінку, почуття і емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на службові рішення, уміти передбачати наслідки своїх вчинків і дій;

виявляти повагу та увагу до старших за званням чи віком, завжди першим вітати: молодшому-старшого, підлеглому-начальника, чоловікові-жінку;

у спілкуванні з колегами виявляти простоту і скромність, уміння щиро радіти успіхам товаришів по службі, сприяти успішному виконанню ними службових доручень.

Крім того, суд зазначає, що згідно з п. 1.3 Положення № 758 одним із принципів діяльності БПСПОП "Вінниця" є централізоване керівництво та єдиноначальність.

При цьому у пунктах 7.1-7.3 Положення № 758 передбачено, що підрозділ очолює командир, який є прямим начальником для працівників і забезпечує бойову готовність підрозділу, успішне виконання покладених на підрозділ завдань, затверджує функціональні обов'язки керівників та працівників підрозділу, відповідає за стан і збереження озброєння, боєприпасів, спеціальних засобів зв'язку, автомобільної та бронетехніки, інших матеріальних засобів підрозділу, організацію і стан пожежної безпеки. Командир контролює дотримання працівниками підрозділу службової дисципліни, виконання вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та цього Положення.

Також відповідно до Функціональних обов'язків поліцейського БПСПОП "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області сержанта ОСОБА_4, затверджених командиром батальйону ОСОБА_10 11.11.2015 року (а.с. 165), позивач безпосередньо підпорядковується командиру та старшому інспектору взводу. Командир батальйону є його прямим начальником. Поліцейський взводу відповідає за точне, вчасне і якісне виконання покладених на нього обов'язків, вимог щодо дотримання дисципліни та законності. Поліцейський взводу зобов'язаний виявляти повагу до командирів і старших за званням, сприяти їм у підтриманні дисципліни, бути культурним та ввічливим.

Як встановлено проведеним службовим розслідуванням та задокументовано у висновку від 05.07.2016 року, 02.06.2016 року під час ротації особового складу БПСПОП "Вінниця" в м. Краматорськ Донецької області командир батальйону ОСОБА_5 дав команду на шикування особового складу підрозділу на чолі з заступником командира батальйону полковником поліції ОСОБА_7 Після того як особовий склад був вишикуваний, ОСОБА_7 перед строєм в різкій формі, не дотримуючись правил субординації та не вибираючи слів почав висловлювати незадоволення з приводу кадрових рішень, прийнятих командиром ОСОБА_6, а також рішень керівництва ГУ НП у Вінницькій області. Його висловлювання підтримали інші працівники батальйону, зокрема старший сержант ОСОБА_11, сержант поліції ОСОБА_4, рядові поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13

При цьому ОСОБА_4 самовільно вийшов зі строю, впритул наблизився до командира батальйону ОСОБА_5 та обізвав його брехуном.

Вказаний факт підтверджується численними поясненнями працівників батальйону, що містяться в матеріалах службового розслідування, та загалом визнається самим позивачем.

Більше того, як вбачається з пояснень командира батальйону ОСОБА_5, сержанта поліції ОСОБА_14, лейтенанта поліції ОСОБА_15, капітана поліції ОСОБА_16, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_17, капрала поліції ОСОБА_18, лейтенанта поліції ОСОБА_19, лейтенанта поліції ОСОБА_20, рядового поліції ОСОБА_21, старших лейтенантів поліції ОСОБА_22 та ОСОБА_23, сержанта поліції ОСОБА_24, капрала поліції ОСОБА_25, описана вище поведінка сержанта поліції ОСОБА_4 супроводжувалась нецензурною лексикою на адресу командира батальйону ОСОБА_5 Також вказані особи пояснили, що ОСОБА_4 вів себе агресивно та штовхнув командира у груди, після чого між особовим складом виникла суперечка на підвищених тонах.

Відтак суд погоджується з доводами відповідача про те, що встановлені у ході службового розслідування обставини події беззаперечно свідчать про порушення сержантом поліції ОСОБА_4 правил субординації та єдиноначальства, а його дії були очевидним проявом неповаги до свого безпосереднього керівника та старшого за званням колеги, неввічливої поведінки, порушенням функціональних обов'язків, і що такі дії підпадають під визначення дисциплінарного проступку.

Крім того, суд вважає правильними і такими, що підтверджуються документально висновки службового розслідування в тій частині, що саме вчинок сержанта ОСОБА_4, який вийшов зі строю та в присутності значної частини особового складу батальйону та поліцейських інших підрозділів ГУ НП у Вінницькій області в зухвалій формі образив командира, мало не призвів до сутички між тими поліцейськими БПСПОП "Вінниця", які прибули на ротацію, і тими, які відбували до місця постійної дислокації в м. Вінниці.

Безсумнівно, що така поведінка позивача негативно вплинула на авторитет командира та поставила його під сумнів в очах особового складу батальйону, є прямим порушенням наведених вище положень Дисциплінарного статуту ОВС та функціональних обов'язків поліцейського БПСПОП "Вінниця".

Вирішуючи справу суд також зважає на активну роль ОСОБА_4 у створенні конфліктної ситуації між командиром батальйону та окремими працівниками підрозділу, його провокативні дії та висловлювання, які істотно загострили таку ситуацію.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач ГУ НП у Вінницькій області діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України.

При цьому суд не ставить під сумнів та бере до уваги заслуги позивача під час виконання ним службових обов'язків до вчинення проступку, який став підставою для його звільнення. Однак вони не можуть звільняти від дисциплінарної відповідальності за вчинене або виправдовувати неправомірні дії. До того ж, свої завдання БПСПОП "Вінниця" виконує в тому числі і у зоні проведення антитерористичної операції, а тому дотримання функціональних обов'язків та правил субординації в батальйоні набуває ще більшої ваги.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до переконання про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП у Вінницькій області № 655 від 05.07.2016 року в частині звільнення сержанта поліції ОСОБА_4 зі служби в поліції. Відтак у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

В силу положень ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати. Оскільки відповідачем не надано суду документального підтвердження судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, питання про стягнення таких витрат з позивача судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 72, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сало Павло Ігорович