Справа № 803/296/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року м. Київ К/800/51591/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В. Мороз Л.Л.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року

у справі №803/296/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Домініон-Сервіс»

до 1) Ягодинської митниці,

2) Головного управління Державної казначейської служби України у

Волинській області

про визнання протиправними дій та скасування рішення від 05 лютого 2013 року

№ КТ-02-2013, стягнення 2818,10 грн. надмірно сплаченого

експортного мита,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Домініон-Сервіс» звернулося з адміністративним позовом до Ягодинської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправними дій Ягодинської митниці щодо прийняття рішення про визначення коду товару від 05 лютого 2013 року № КТ-202-2013 та скасування цього рішення, стягнення з Державного бюджету України 2818,10 грн. надмірно сплаченого експортного мита.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що згідно висновку Львівської служби з експертного забезпечення митних органів, встановлені характеристики товару відрізняються від тих, які вказав у митній декларації позивач. Суд першої інстанції звернув увагу на те, що насіння соняшника може класифікуватись за різними товарними позиціями, однак віднесення до тієї чи іншої позиції залежить від характеристики товару, зокрема, вмісту олії. Відтак, товар експортований позивачем (вміст олії 14,3%) не є тим знежиреним продуктом з насіння соняшнику, що містить менш як 4% чи 10% олії.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Домініон-Сервіс» задоволено частково, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2013 року скасовано та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Ягодинської митниці про визначення коду товару від 05.02.2013 року № КТ-208-2013. Врешті позовних вимог відмовлено.

При скасуванні рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції зазначив, що експортований позивачем продукт пелети паливні з лушпиння соняшника є відходи, одержані під час добування олії з насіння соняшника, при цьому встановлений експертизою надмірний вміст жиру не змінює цільове призначення гранул (пелет). Тому експортовані позивачем товари (пелети), повністю відповідають опису товарів товарної позиції 2306 класифікуються за кодом 230630000 - макух та інші тверді відходи і залишки, одержані під час добування рослинних жирів і олій, за винятком відходів товарної позиції 2304 або 2305, мелені або немелені, негранульовані або гранульовані з насіння соняшнику згідно УКТ ЗЕД.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Волинська митниця Державної фіскальної служби звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року скасувати, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2013 року - залишити в силі.

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14 січня 2013 року ТОВ «Домініон-Сервіс» до Ягодинської митниці було подано митну декларацію форми МД-2 №205070000/2013/001636. У графі 31 (вантажні місця та опис товарів) вказано товар, який буде експортуватись підприємством та його характеристики: паливні гранули (пелети) з лузги насіння соняшника, отримані шляхом агломерації лузги насіння соняшника, призначені для спалювання в якості палива для теплових електростанцій, гранули циліндричної форми, діаметром 6-8 мм., теплопровідність 4018-4600 кКалкг, вологість - 9-12%, попіловість - 2-3%, вміст олії - 0,1 - 1 %, упаковка біг-беги, виробник ПП «Лугініна О.Л.»,UA. У графі 33 «код товару» підприємством самостійно визначено код товару (а.с.41). Разом з декларацією надано документи: радіологічний сертифікат від 06 грудня 2012 року № 670, висновок Міністерства екології та природних ресурсів України від 31 жовтня 2012 року № 2577/07/9-7, сертифікат якості ТОВ «Домініон-Сервіс» від 11 січня 2013 року № 1/-01 (а.с.42).

15 січня 2013 року Ягодинською митницею у Львівську службу з експертного забезпечення митних органів надіслано запит № 26/26-0183 про проведення досліджень. Для дослідження ставилися наступні завдання: наявність в товарі подрібненого або неподрібненого насіння соняшника, з лушпинням або без лушпиння, визначення вмісту олії.

28 січня 2013 року експертом Львівської служби з експертного забезпечення митних органів складено висновок № 134 (а.с.50-54), яким зафіксовані наступні результати дослідження: досліджений зразок представлений у вигляді гранул циліндричної форми та незначної кількості розсипчастої маси сіро-коричневого кольору; запах характерний для продуктів соняшника, без сторонніх запахів. При механічному навантаженні гранули руйнуються. Масова частка вологи 11,6 мас.%, масова частка сирого жиру на абсолютно суху речовину становить 14,3 мас.%. Встановлення морфологічного походження усіх рослинних фрагментів у зразку не проводилося з технічних причин (відсутність необхідної нормативно-технічної документації). За висновком експерта встановлена масова частка сирого жиру не відповідає показникам, регламентованим для лушпиння соняшнику згідно із ДСТУ 7123:2009 «Лушпиння соняшнику. Технічні умови» та ДСТУ 7124:2009 «Лушпиння соняшникове пресоване гранульоване. Технічні умови», для макухи соняшникової згідно із ГОСТ 80-96 «Жмых подсолнечный. Технические условия» та шроту соняшникового згідно із ДСТУ 4638:2006 «Шрот соняшниковий. Технічні умови», що не узгоджується із інформацією, заявленою у графі 31 митної декларації від 09 січня 2013 року № 205070000/2013/000360. Для остаточної ідентифікації слід врахувати інформацію про технологію виготовлення товару та рекомендований спосіб його використання (а.с.53-54).

Відповідно до пункту 14 розділу ІІІ Порядку № 650 керівником відділу митних платежів Ягодинської митниці 05 лютого 2013 року на підставі Закону України «Про Митний тариф України», Пояснень до УКТЗЕД, затверджених наказом Держмитслужби України від 30 грудня 2010 року № 1561, висновку експерта Львівської служби з експертного забезпечення митних органів від 28 січня 2013 року № 134, листа Держмитслужби України від 28 січня 2013 року № 11.1/1.2-16/969-ЕП «Про внесення змін до листа Держмитслужби від 16 травня 2011 року № 11.1/2-16/7598-ЕП (Методичні рекомендації)» було прийнято рішення № КТ 22-2013 про визначення коду товару, що експортувався позивачем на підставі митної декларації від 14 січня 2013 року 205070000/2013/001636. Згідно з висновком Ягодинської митниці цей товар має класифікуватись за кодом УКТЗЕД (а.с.7-8).

26 лютого 2013 року позивач відповідно до статті 261 МК України подав додаткову декларацію № 205070000/2013/010825, яка містить точні відомості про товар, задекларований за попередньою митною декларацією із застосуванням коду товару, який був визначений Ягодинською митницею (а.с.33-34). Згідно із Законом України «Про Митний тариф України» позивач сплатив 10% від вартості товару, класифікованого за кодом , кошти зараховані до Державного бюджету України (а.с.35, 80).

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Статтею 257 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів. Зокрема, до митної декларації, окрім іншого, вносяться відомості про найменування товару, звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар та код товару згідно з УКТЗЕД.

Відповідно до частин 1, 2 статті 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з частиною 4 статті 69 Митного кодексу України, у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Аналіз наведених норм свідчить, що у випадках виявлення під час розмитнення товарів невідповідності задекларованого суб'єктом господарювання коду УКТ ЗЕД товару належному коду митний орган має право самостійно прийняти рішення про визначення коду для такого товару.

Скаржник касаційну скаргу мотивує тим, що відповідно до пункту 31 опису додатку 1 Методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД (лист Держмитслужби від 16 травня 2011 року № 11.1/2-16/7598-ЕП) насіння у лушпинні, піддане подрібненню, навіть за умови подрібнення на дуже дрібну фракцію, у тому числі піддане процесам подальшої агломерації у вигляді пресованих форм, не відносить даний товар до товарної позиції 1208 (таке насіння класифікується у товарній позиції 1206). Знежирений продукт з насіння соняшника, мелений або немелений, у вигляді брикетів або гранул (макуха, шрот) класифікується у товарній позиції 2306. Залишки від вилучення олії шляхом екстрагування повинні містити менш як 4% та менш як 10% від вилучення олії шляхом пресування. Перевірка відповідності задекларованих відомостей про товар щодо його відповідності терміну "мелений" товарної позиції 1208 чи терміну "приготовлений" товарної позиції 2008 або щодо вмісту олії у продуктах товарної позиції 2306 та 2308 можлива шляхом проведення експертних досліджень. Згідно висновку експерта відібраних зразків (проб) товару масова частка сирого жиру на абсолютно суху речовину у товарі становить 14,3 мас.%, а відповідно до сертифікату якості ТОВ «Домініон-Сервіс» від 11 січня 2013 року № 01/1, реквізити якого зазначені в графі 31 митної декларації від 14 січня 2013 року, вміст олії в товарі становить 0,1-1мас.%. Оскільки за результатами лабораторних досліджень встановлено, що товар, задекларований позивачем, має вміст жиру 14,3% , то він не є знежиреним продуктом і не може класифікуватися за кодом УКТЗЕД . Даний товар класифікується за кодом УКТЗЕД (ставка експортного мита 10%). Тому, на думку скаржника, рішення Ягодинської митниці про визначення коду товару від 05 лютого 2013 року № КТ- 02-2013 прийнято правомірно.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з доводами скаржника, оскільки у вказаному висновку експерта містяться застереження, що даний висновок є неповним без врахування інформації про технологію виготовлення продукту. Разом із цим, митним органом не проведено аналізу інформації від виробника про технологічний процес гранул (пелет) з лушпинням соняшника.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, що експортований позивачем продукт пелети паливні з лушпиння соняшника є відходи, одержані під час добування олії з насіння соняшника, при цьому встановлений експертизою надмірний вміст жиру не змінює цільове призначення гранул (пелет). Тому експортовані позивачем товари (пелети), повністю відповідають опису товарів товарної позиції 2306 класифікуються за кодом 230630000 - макух та інші тверді відходи і залишки, одержані під час добування рослинних жирів і олій, за винятком відходів товарної позиції 2304 або 2305, мелені або немелені, негранульовані або гранульовані з насіння соняшнику згідно УКТ ЗЕД.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що під час прийняття спірного рішення відповідач керувався листом Державної митної служби України від 28 січня 2013 року №11.1/1.2-16/969-ЕП, який був відмінений листом ДМС України №11.1/2-16/1391-ЕП від 07 лютого 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що рішення Ягодинської митниці про визначення коду товару від 05.02.2013 року № КТ-208-2013 є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновку суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Судом апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновку, викладеному в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби - відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року у справі №803/296/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді