Справа № 810/2636/16
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2016 року Справа № 810/2636/16

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання технічними засобами та ведення журналу забезпечував секретар судового засідання Грещук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації (департамент соціального захисту населення) про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської обласної державної адміністрації (департаменту соціального захисту населення) про визнання протиправною відмови у встановленні йому статусу особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, та про зобов'язання повторно розглянути подання виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії. Позивач також просив суд зобов'язати відповідача видати йому посвідчення встановленого зразку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 1986 року по 1993 рік проживав в зоні посиленого радіологічного контролю та належить до категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач стверджував, що має захворювання, яке виникло внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, яке призвело до інвалідності, тому має право на визнання за ним статусу особи, яка є потерпілою від аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та відповідні гарантії соціального захисту.

Відповідач позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що не має законних підстав для видачі позивачу посвідчення особи, яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, оскільки з 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", на підставі якого із Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно з яким з тексту закону виключено абзац п'ятий частини другої статті 2, яким "зона посиленого радіоекологічного контролю", де проживає позивач, визначалась як категорія зон радіоактивно забруднених територій.

Обидві сторони звернулися до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників).

За таких обставин суд, на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив про розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у праві матеріалів та доказів.

Дослідивши представлені сторонами документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав у АДРЕСА_1 до 1993 року і з того часу до дня судового розгляду поживає у цьому місті.

У серпні 1994 року ОСОБА_1 як особі, яка станом на 01.01.1993 року проживала та працювала у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, видано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорії 4) від 10.08.1994 серії НОМЕР_2.

Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 29.05.2015 № 2452 встановлено, що ОСОБА_1 має захворювання, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

На підставі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0206979 від 17.08.2015 ОСОБА_1 з 16.06.2015 присвоєно ІІІ групу інвалідності (довічно) внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

У серпні 2015 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області із заявою та пакетом документів для отримання посвідчення особи, яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, однак, орган соціального захисту населення відмовив позивачу у видачі вказаного посвідчення, мотивуючи відмову тим, що з 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", згідно з яким із Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено абзац п'ятий частини другої статті 2, якою визначалася зона посиленого радіоекологічного контролю як категорія зон радіоактивно забруднених територій. Таким чином підстави для визнання за позивачем статусу особи, яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, з 1 січня 2015 року відсутні.

Вважаючи таку відмову незаконною, позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, треті особи: Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області, Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, про визнання протиправною відмови та зобов'язаній вчинити певні дії.

Рішенням від 09.12.2015 у справі № 357/14730/15-а Білоцерківський міськрайонний суд Київської області визнав протиправною відмову Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області у прийняті документів для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та зобов'язав Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області прийняти документи ОСОБА_1 для встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, та зобов'язав підготувати подання до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області для направлення його до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

22 січня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо видачі йому посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, яка за поданням Білоцерківської міської ради була направлена до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Листом від 03.03.2016 № 05-59-439 року Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації відмовив позивачу у видачі вказаного посвідчення з тих самих підстав, які зазначило у своїй відповіді Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області.

Вважаючи цю відмову безпідставною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначається Законом України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 9 вказаного Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 11 Закону № 796-XII особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Положеннями абзацу п'ятого частини другої статті 2 Закону № 796-XII (у редакції, яка діяла до 04.01.2015) було передбачено, що зона посиленого радіоекологічного контролю - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 1,0 до 5,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,02 до 0,15 Кі/кв. км, або плутонію від 0,005 до 0,01 Кі/кв. км за умови, що розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів перевищує 0,5 мЗв (0,05 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Однак, з 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", на підставі якого із Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено абзац п'ятий частини другої статті 2, яким визначалася зона посиленого радіоекологічного контролю як категорія зон радіоактивно забруднених територій.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлення причинного зв'язку між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою. Причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

В силу статті 13 Закону № 796-XII держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 14 Закону № 796-XII передбачено, що інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, належать до категорії 1.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що позивач до 1 січня 1993 року не менше чотирьох років проживав і продовжує проживати на день судового розгляду у зоні радіоактивно забруднених територій - зоні посиленого радіологічного контролю, має захворювання, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, яке згідно з висновком МСЕК виникло внаслідок дії іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Ці факти не заперечуються відповідачем.

Суд зазначає, що виключення із тексту Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" положень про категоризацію зон радіоактивно забруднених територій і зону посиленого радіоекологічного контролю, є результатом недосконалого і безсистемного законодавчого процесу, який призвів до порушення гарантованого Конституцією України фундаментального права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, їх соціального захисту, а також невиконання державно взятих на себе зобов'язань відповідно до статті 19 вказаного Закону.

Системний аналіз положень пункту 2 частини першої статті 9, пункту 4 частини першої статті 11 та статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" надає підстави для висновку, що будь-яка особа з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо якої встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, належить до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії.

Це означає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у видачі посвідчення постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

Відповідно до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно з пунктом 10 вказаного Порядку видача посвідчень провадиться міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

З метою дотримання і захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина суд, на підставі частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і визнати за позивачем статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, та зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію видати позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, встановленого зразку.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір, доказів понесення інших судових витрат суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1 статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

Визнати протиправним рішення Департаменту соціального населення Київської обласної державної адміністрації, викладене у листі від 03.03.2016 № 05-59-439, щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

Зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, встановленого зразку.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Київської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1) судові витрати у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривень 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.