Справа № 363/3124/16-а
Суддя: Баличева М. Б.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"14" вересня 2016 р. Справа № 363/3124/16-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Баличевої М.Б.,

при секретарі - Кашоїді М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

15 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначив, що 19.05.2016 року він звернувся до управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації з заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, разом з заявою він подав документ, що посвідчує його особу та підтверджує громадянство України (паспорт) з відміткою про реєстрацію місця проживання на території адміністративно територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення. Крім того, позивач зазначив, що також додав копії свідоцтв про народження його дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2, які переміщувались разом з ним. В червні 2016 року його запросили до управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації та надали довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за № НОМЕР_1, в якій вказується, що він опікун, не є переміщеною особою та зазначена довідка містить недостатню та неправдиву інформацію, а саме в графі «відомості про малолітніх, неповнолітніх осіб, які прибули разом з внутрішньо переміщеною особою» - відсутня його донька ОСОБА_4, хоча в заяві про взяття на облік він зазначив відомості про неї та надав копію свідоцтва про народження; в графі «зареєстроване місце проживання» вказано « вул. Ватутіна б. 8А, Лютіж, 7352 Вишгородський район, 1 червня 2014 рік»,що на його думку не відповідає дійсності, так як місце його реєстрації вул. Садова, б. 195, м. Сватове, Луганської області, про що він повідомляв в своїй заяві та надавав копію паспорта з відміткою про реєстрацію місця проживання; довідка від 19.05.2016 року підписана 29.05.2016 року, що підтверджує факт неотримання довідки або відмови в день подання заяви. ОСОБА_5 сільський голова до начальника УСЗН Вишгородської РДА № 170 від 24.05.2016 року посилався на акти депутата від 22.12.2012 року та 14.08.2014 року, вказавши, що позивач та ОСОБА_2 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 з вересня 2012 року. Крім того, позивач також зазначив, що він демонстрував відповідачу ОСОБА_6 до акта огляду медико соціальною експертною комісією № 399640 від 27.03.2014 року та Індивідуальну програму реабілітації інваліда № 674 від 27.03.2014 року де зазначено місце його проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 та які видані службами, розташованими в зоні АТО. Враховуючи викладені обставини та численні порушення при розгляді його заяви він вважає, що дії керівництва відповідача є неправомірними та такими, що обмежують його права, як внутрішньо переміщеної особи, а тому змушений звертатись до суду з зазначеним адміністративним позовом.

Позивач у судовому засіданні адміністративний позов підтримав у повному обсязі, та пояснив, що він не заперечує факт його проживання в с. Лютіж з 2012 року, але наголошує на його виключній тимчасовості, його постійним місцем проживання, яке його змусили покинути в результаті уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, є місце його реєстрації вул. Садова, б. 195, м. Сватове, Луганської області, що підтверджується відміткою в його паспорті громадянина України.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач ще в 2012 році звертався до управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації. На дітей позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виплачується допомога, так як діти прибули у 2014 році, а позивач разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 прибув ще у 2012 році. Статус внутрішньо переміщеної особи позивачу не надали, оскільки відповідно до відповіді на їх запит ОСОБА_5 сільським головою було повідомлено, що позивач з 2012 року проживає разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 в с. Лютіж Вишгородського району Київської області.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України , завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно--правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України , встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1076 - V11 від 20.10.2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Пунктом 2 ст.1 вищезазначеного Закону України передбачено, що адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

В пункті 2 ст.4 Закону зазначено, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно з п. 3 ст. 4 Закону для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 ст. 4 Закону, разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов'язковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509 затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка перемішується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення» (далі Порядок).

Відповідно до Порядку, довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у м. Києві чи м. Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення », визначені такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення: Донецька і Луганська області - з 07.04.2014 року.

Таким чином, зокрема, Луганська область повністю віднесена до району проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р., затверджений Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі Перелік №1085-р).

До Переліку увійшли певні міста обласного значення та населені пункти (райони) Донецької та Луганської областей.

07.11.2014 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей ».

Згідно п. 8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Тобто, територія антитерористичної операції, яка на даний час охоплює Донецьку та Луганську області, розділяється на тимчасово неконтрольовану та контрольовану Україною територію.

З аналізу зазначених положень вбачається, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи надається громадянам, які перемістилися з неконтрольованої Україною території АТО на контрольовану територію АТО, або на територію України, яка під АТО взагалі не підпадала (крім Криму).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17 лютого 1998 року по даний час зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Даний факт підтверджується копією паспорта позивача (а.с. 6).

Починаючи з 2012 року позивач разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується актом депутата ОСОБА_5 сільської ради Вишгородського району Київської області від 03.03.2016 року та відповіддю директора ОСОБА_5 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 24.05.2016 року за № 63 та не заперечується сторонами по справі (а.с. 21-23).

В травні 2016 року позивач для отримання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи звернувся до відповідача (а.с. 9).

ОСОБА_6 від 19.05.2016 року за № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої ОСОБА_1 зазначено, що останній опікун, не є переміщеною особою, в відомостях про малолітніх, неповнолітніх осіб, які прибули разом з внутрішньо переміщеною особою зазначені діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, фактичним та зареєстрованим місцем проживання зазначено: вул. Ватутіна, 8А, Лютіж, 7352, Вишгородський район (а.с. 8).

Відповідно до статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивачем не надано суду належних доказів щоб слугували підставою для задоволення позову.

Посилання позивача як на підставу для задоволення позову на докази: індивідуальну програму реабілітації інваліда № 674 від 27.03.2014 року та ОСОБА_6 до акта огляду медико соціально експертною комісією № 399640 від 27.03.2014 року, які видані службами м. Старобільськ Луганської області не доводять заявлених вимог.

Проживання позивача у с. Лютіж Вишгородського району Київської області має тимчасовий характер, як пояснив позивач в результаті уникнення негативних наслідків збройного конфлікту.

Дослідивши надані сторонами докази суд вважає, що позивач не може вважатися внутрішньо переміщеною особою в розумінні п. 1ст.1 Закону України « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб » оскільки не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії начальника управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації про видачу позивачеві довідки опікуна, який не є переміщеною особою у зв`язку з відсутністю обставин, що спричинили переміщення позивача є законними обґрунтованими та прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, а доводи позивача не знайшли свого підтвердження при розгляді адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 11,17,18,107,158-163,256 КАС України, на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб », суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до начальника управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий М.Б.Баличева