Справа № 335/9081/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9081/16-а 2-а/335/304/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Запоріжжя

м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Кудряшовій Ю.І.

за участю: позивача: ОСОБА_1

відповідача: патрульного поліції Кожушко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Кожушко Юлії Олегівни, Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 03.08.2016 року АР№ 177102, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 03.08.2016 року АР№ 177102, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Інспектором Кожушко Ю.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 03.08.2016 року АР№ 177102, згідно до якої на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 03.08.2016 року об 11год. 50хв. 5 м. Запоріжжя рухаючись по пр. Соборному зі сторони вул. Південноукраїнської в напрямку вул. Верхня під час руху т/з користувався засобами зв'язку, а саме мобільним телефоном, тримаючи його у руці, чим порушив п. 2.9 (д) ПДР. З вказаною Постановою не погоджується, оскільки вона винесена з порушенням норм процесуального, матеріального права та правил оформлення адміністративних матеріалів, оскільки він цього правопорушення не вчиняв, йому не у повному обсязі роз'яснені його права та обов'язки.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Кожушко Юлії Олегівни від 03.08.2016 року АР№ 177102.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у адміністративному позові, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні поліцейський Кожушко Ю.О. заперечувала проти позову у повному обсязі, надав суду письмові пояснення, диск із відеофіксацією нагрудною камерою та пояснив, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

У судове засідання представник Управління патрульної поліції національної поліції України не з'явився, повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача, відповідача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, дослідивши відеозапис наданий відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення від 03.08.2016 року АР№ 177102 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 об 11год. 50хв. 5 м. Запоріжжя рухаючись по пр. Соборному зі сторони вул. Південноукраїнської в напрямку вул. Верхня під час руху т/з користувався засобами зв'язку, а саме мобільним телефоном, тримаючи його у руці, чим порушив п. 2.9 (д) ПДР.

До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 425,00 грн.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 2.9(д) ПДР України: водієві забороняється: д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

З оглянутого у судовому засіданні диску із відеозаписом не вбачається, що ОСОБА_1 під час руху т/з користувався засобами зв'язку, а саме мобільним телефоном, тримаючи його у руці, на вказаному відео зафіксовано лише рух автомобіля позивача. Інших доказів вчинення правопорушення ОСОБА_1 відповідачем суду не надано.

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено того, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (д) ПДР.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Отже, доводи позивача про те, що він не розмовляв по телефону керуючи транспортним засобом, суд вважає такими , що відповідають дійсності , оскільки до постанови не приєднані інші докази . У даному випадку обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності покладається на відповідача , якщо він заперечує проти адміністративного позову згідно ч. 2 ст. 71 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, постанови суду, оскільки відповідачем останні не спростовані, відповідач не довів належними в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються і повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії, бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач, їх не спростує, суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи позивача, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Окрім того, з урахуванням тих обставин, що задоволено вимоги заявлені позивачем до інспектора Кожушко Ю.О., Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП є неналежним відповідачем у даному провадженні, а відтак, підстав для задоволення позову до Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 69, 71, 86, 102, 158-163,171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Кожушко Юлії Олегівни, Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 03.08.2016 року АР№ 177102, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 03 серпня 2016 року серія АР №177102, яка винесена інспектором роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Кожушко Юлією Олегівною, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В позові до Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя : Ю.В. Апаллонова