Справа № 2а-33/11
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"14" вересня 2016 р. м. Київ К/800/28519/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Черкаської міської ради, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, управління Держкомзему в місті Черкаси та Черкаській області, Черкаська міська рада про визнання рішення недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 квітня 2015 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року,-

встановив:

У травні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати недійсним пункт 37 рішення Черкаської міської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» № 714 від 18.08.1998 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки розміром 591,0 м2, по АДРЕСА_1

Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 5 листопада 2012 року позов задоволено. Визнано недійсним пункт 37 рішення Черкаської міської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування" № 714 від 18.08.1998 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки розміром 591,0 м2, по АДРЕСА_1

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2015 року рішення судів попередніх інстанцій скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у касаційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 18.08.1998 виконавчим комітетом Черкаської міської ради прийнято рішення № 714 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування», яким ОСОБА_8 передано у приватну власність земельну ділянку розміром 591,0 м2 , по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення виконавчим комітетом Черкаської міської ради ОСОБА_8 отримано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1.

Ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

При касаційному перегляді судових рішень у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За змістом частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Встановлено, що предметом спору у справі є рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у приватну власність, на яку отримано державний акт на право приватної власності.

За таких обставин спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2014 року (справа № 21-544а14), від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14) та від 9 грудня 2014 року (справа № 21-308а14).

Відповідно до частини 2 статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно з пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За змістом частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до частини 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 157, 211, 220-1, 228, 230, 231 КАС України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 квітня 2015 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року - скасувати.

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Черкаської міської ради, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, управління Держкомзему в місті Черкаси та Черкаській області, Черкаська міська рада про визнання рішення недійсним.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: