Справа № 160/166/16-а,2-а/160/9/16
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року Справа № 876/3937/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Обрізка І.М., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Локачинського районного суду Волинської області від 12.05.2016 року у справі № 160/166/16-а за позовом ОСОБА_1 до Локачинської районної ради про визнання розпорядження протиправним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

21.04.2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Локачинської районної ради Волинської області про визнання розпорядження протиправним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14.04.2016р. розпорядженням голови Локачинської районної ради її було звільнено з посади головного бухгалтера виконавчого апарату Локачинської районної ради за одноразове грубе порушення трудових обов'язків (ч. 1 ст.41 КЗпП). На думку відповідача, дане грубе порушення полягало в невиконанні нею розпорядження голови районної ради від 03.03.2016 року №1-в «Про відпустку ОСОБА_2Р.» та розпорядження №22-ос «Про збереження середньої заробітної плати за ОСОБА_3І.» від 15.12.2015 року.

Вважає, що обставини справи, які явно свідчать про незаконність розпоряджень №22-ос та №1-в є відсутніми підстави для притягнення її до дисциплінарної відповідальності за їх невиконання.

Крім того, позивач вказує на те, що за 12 років служби у Локачинській районній раді, до вказаних подій, вона жодного разу не була притягнута до дисциплінарної відповідальності. Виключно позитивно характеризувалась. ОСОБА_2 обставина підтверджується копією службової характеристики від 10 жовтня 2013 року. Також, її було нагороджено Почесною грамотою районної ради до Дня місцевого самоврядування, про що свідчить запис у трудовій книжці.

Просить визнати протиправним розпорядження №10-ос голови Локачинської районної ради від 14.04.2016 року про звільнення її з посади головного бухгалтера виконавчого апарату Локачинської районної ради, поновити її на посаді головного бухгалтера виконавчого апарату Локачинської районної ради, стягнути з Локачинської районної ради на її користь середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу.

Постановою Локачинського районного суду Волинської області від 12.05.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Локачинського районного суду Волинської області від 12.05.2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 14.04.2016 року ОСОБА_1О було звільнено з посади головного бухгалтера відповідно до частини 1 статті 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, яке полягало в невиконанні розпоряджень голови районної ради від 03.03.2016 року №1-в "Про відпустку ОСОБА_2Р.", та від 15.12.2015 року №22-ос "Про збереження середньої заробітної плати за ОСОБА_3І." (а.с. 21 (40).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимогах у справі, суд першої інстанції виходив з того, що Локачинською районною радою Волинської області доведено правомірність дій голови ради щодо прийняття розпорядження від 14.04.2016 року № 10-ОС "Про звільнення ОСОБА_1О". Вказане рішення є законним та прийнято в межах повноважень голови районної ради відповідно до чинного законодавства з врахуванням всіх обставин справи, а тому вимога позивача про визнання його протиправним задоволенню не підлягає, а відтак задоволенню не підлягають також вимоги про поновлення позивача на посаді головного бухгалтера виконавчого апарату Локачинської районної ради та стягнення з Локачинської районної ради на її користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 6 статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п.1 ст.5-1 КЗпП, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

На підставі п.1 ст.41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Згідно із матеріалів справи вбачається, що 14.04.2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади головного бухгалтера відповідно до частини 1 статті 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, яке полягало в невиконанні розпоряджень голови районної ради від 03.03.2016 року №1-в "Про відпустку ОСОБА_2Р.", та від 15.12.2015 року №22-ос "Про збереження середньої заробітної плати за ОСОБА_3І."

Розпорядженням від 03.03.2016 року №1-в "Про відпустку ОСОБА_2Р." ОСОБА_1, як головний бухгалтер районної ради повинна була виплатити головному спеціалісту загального відділу з питань юридичного забезпечення діяльності ради ОСОБА_2 відпускні за 3 дні відпустки та матеріальну допомогу на оздоровлення за 2016 рік (а.с. 57, 58).

ОСОБА_1 повинна була нарахувати дані виплати до початку відпустки, але це не було зроблено. Відпускні і матеріальну допомогу на оздоровлення за 2016 рік ОСОБА_2 було нараховано лише в квітні 2016 року, при авансі за квітень. А відповідно до частини 1 статті 21 Закону України "Про відпустки" заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку.

Розпорядженням від 03.03.2016 року №1-в ОСОБА_2 було надано частину невикористаної щорічної основної відпустки тривалістю три календарних дні за період роботи 11 липня 2014 року по 10 липня 2015 року.

Згідно з Постановою КМУ від 9.03.2006 року №2268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" керівникам надано право, у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб - начальницького складу).

Міністерством соціальної політики України в листі від 11.09.2013 року №10212/0/14-13/13 щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення посадовим особам місцевого самоврядування роз'яснено, що під час формування фонду оплати праці на рік для кожного працівника передбачається одна допомога на оздоровлення і у випадку поділу щорічної відпустки на частини матеріальна допомога на оздоровлення може виплачуватися працівникові при наданні однієї (будь-якої) частини щорічної відпустки. Така ж позиція викладена і у листі Міністерства соціальної політики України від 21.07.2015 року №409/13/116-15 "Про надання роз'яснення"(а.с. 47, 48).

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 візувала розпорядження від 03.03.2016 року №1-в "Про відпустку ОСОБА_2Р." перед підписанням його головою районної ради і ніяких заперечень щодо законності виплат в неї не було.

Також, ніяких зауважень щодо законності даного розпорядження не було вказано ОСОБА_1 під час надання письмового пояснення на заяву ОСОБА_2 У пояснюючій записці ОСОБА_1 вказала причиною невиплати відпускних і матеріальної допомоги на оздоровлення ОСОБА_2 відсутність кошторисних призначень (а.с. 57, 58, 64).

Однак вищенаведена обставина спростовується кошторисом тапланом асигнувань загального фонду бюджету на 2016 рік Локачинської районної ради. (а.с. 49-55).

Позивач в своїх поясненнях на службову записку керуючого справами виконавчого апарату районної ради ОСОБА_4 аргументувала невиплату відпускних і матеріальної допомоги на оздоровлення ОСОБА_5 вже іншим, а саме тим, що вона суперечить листу Національного агентства з питань державної служби, не вказавши якому саме (а.с. 42).

Твердження позивача, що затримка виплат не спричинила і не могла спричинити жодної шкоди як для ОСОБА_2, так і для Локачинської районної ради не відповідає дійсності, оскільки їй було відомо, що в квітні 2016 року ОСОБА_2 має йти у відпустку в зв'язку з вагітністю і пологами (а.с. 56).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про відпустки" на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю: до пологів - 70 календарних днів; після пологів - 56 календарних днів (70 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів), починаючи з дня пологів.

Дії ОСОБА_1 призвели до того, що відпускні і матеріальна допомога на оздоровлення не були виплачені вчасно і не були враховані при обчисленні середньої заробітної плати при наданні оплачуваної відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами ОСОБА_2 оскільки страховий випадок настав у квітні, то останнім місяцем періоду, за який обчислюється середня заробітна плата є березень. Тобто, внаслідок грубого порушення трудових обов'язків ОСОБА_1, ОСОБА_2 була спричинена значна шкода, оскільки вона недоотримала коштів на суму 1209,60 грн. Це підтверджується довідкою Локачинської районної ради від 04.05.2016 року №3.18/164. (а.с. 65).

Відповідно розпорядження голови районної ради від 15.12.2015 року №22-ос "Про збереження середньої заробітної плати за ОСОБА_3І.", ОСОБА_1, як головний бухгалтер районної ради повинна була виплатити ОСОБА_3 середню заробітну плату (а.с. 66, 67).

Вищенаведене розпорядження позивачем також не було виконане. Причиною невиплати середньої заробітної плати ОСОБА_3 ОСОБА_1 вказала відсутність кошторисних призначень на даний період (а.с. 79).

Вищенаведене спростовується кошторисом та планом асигнувань загального фонду бюджету на 2016 рік Локачинської районної ради що знаходиться у матеріалах справи. (а.с. 81-102).

В своїх наступних поясненнях на службову записку керуючого справами виконавчого апарату районної ради ОСОБА_4 позивач аргументувала невиплату середньої заробітної плати іншим, а саме тим, що в термін нарахування заробітної плати 30-31 березня вона погано себе почувала (а.с. 42).

Відповідно до п. 3.7 Колективного договору між керівництвом і профспілковою організацією Локачинської районної ради за 2016-2017 роки встановлено строк виплати заробітної плати - 28 число. Також, листом від 21.01.2016 року №5.14/18 Локачинська районна рада повідомляла управління Державної казначейської служби про встановлені строки виплати заробітної плати на 2016 рік, а саме: 1 половина місяця - 14-го числа; 2 половина місяця - 28-го числа. Ніяких доказів, що свідчили б про неможливість виконати свої посадові обов'язки і здійснити нарахування середньої заробітної плати у даний період ОСОБА_3 ОСОБА_1 не представила (а.с. 74-77).

Також не відповідає дійсності твердження позивача, що розпорядження голови районної ради від 15.12.2015 року №22-ос "Про збереження середньої заробітної плати за ОСОБА_3І." прийняте з порушеннями закону.

Згідно з частиною 2 статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв'язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов'язки на постійній основі.

Розпорядження голови районної ради від 15.12.2015 року №22-ос було прийнято керуючись частиною 2 статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" на підставі особистої заяви ОСОБА_3 від 14.12.2015 року та довідки Локачинської районної державної адміністрації від 14.12.2015 року №1232/16/2-15 про відсутність можливості працевлаштування за посадою першого заступника голови райдержадміністрації або рівноцінною їй відповідно до чинного законодавства.

Згідно з матеріалів справи підтверджується той факт, щопозивач візувала розпорядження від 15.12.2015 року №22-ос "Про збереження середньої заробітної плати за ОСОБА_3І." перед підписанням його головою районної ради і ніяких заперечень щодо законності виплат в неї не було, а також здійснювала виплату середньої заробітної плати ОСОБА_3 з грудня 2015 року по лютий 2016 року включно (а.с. 66, 67).

Невиконання позивачем розпорядження від 15.12.2015 року №22-ос спричинило шкоду, оскільки відповідно до довідки Пенсійного фонду України (форма ОК-5), виданої ОСОБА_3 в Пенсійному фонді відсутні дані про суму заробітку для нарахування пенсії і страховий стаж за березень 2016 року. Це сталося тому, що позивач не виплатила вчасно заробітну плату і не подала відомості до Пенсійного фонду (а.с. 80).

Відповідно до статті 106 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" відповідальність за своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування несе страхувальник-роботодавець.

Статтею 41 КЗпПУ, встановлено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Невиконання ОСОБА_1 розпоряджень голови районної ради є грубим порушенням її посадових обов'язків, визначених посадовою інструкцією головного бухгалтера районної ради. В посадовій інструкції головного бухгалтера районної ради вказано, що головний бухгалтер планує і розробляє поточні плани асигнувань на утримання апарату районної ради та організовує їх фінансування. Здійснює банківські операції та операції, пов'язані з рухом коштів та товарно-матеріальних цінностей. Здійснює нарахування та перерахування платежів, внесків, заробітної плати та інших виплат. Відповідно до цієї ж інструкції головний бухгалтер районної ради несе відповідальність зокрема, за несвоєчасне або неякісне виконання посадових завдань та обов'язків (а.с. 103-105).

Враховуючи вищенаведене та матеріалів справи, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є безпідставним, не обґрунтованим і не підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Локачинського районного суду Волинської області від 12.05.2016 року у справі № 160/166/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : І.М. Обрізко

ОСОБА_6

Повний текст рішення виготовлено 14.09.2016 року.