Справа № 2а/0470/2032/11
Суддя: Куделько Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2011-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2011 р. Справа № 2а/0470/2032/11

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Західно-Донбаської обєднаної Державної податкової інспекції в Дніпропетровській області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень № /0; № /0, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2011р. фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі-позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції в Дніпропетровській області (далі-відповідач) про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення №/0 від 04.06.2010р. та податкового повідомлення-рішення №/0 від 04.06.2010р.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що за наслідками перевірки вимог податкового законодавства субєкта підприємницької діяльності - ОСОБА_3, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 04.06.2010р. про донарахування податку на додану вартість в розмірі 1390,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 695,00грн., за порушення вимог пп.7.3.1 п.7.3 пп.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" та податкове повідомлення-рішення №/0 від 04.06.2010р. про донарахування податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в розмірі 4607,44грн., за порушення вимог ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян". Позивач вважає дані рішення необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки, дійсно через неуважність у перевіряємий період задекларовані позивачем суми податкових зобовязань виявилися нижчими за фактичні суми податкових зобовязань на суму 1228,34грн., разом з тим, на думку позивача, відповідачем не було прийнято до уваги, того факту, що за перевіряємий період позивачем не у повному обсязі було включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість загальним розміром 1798,79грн. Отже, сума податкових зобовязань позивача по сплаті податку на додану вартість становить відємне значення, а тому, вважає, що у відповідача були відсутні підстави для донарахування позивачу податку на додану вартість. Щодо донарахування податку з доходів фізичних осіб, позивач, зазначає, що відповідачем у встановленому законом порядку не доведено факту безпідставного завищення нею сум валових витрат та не наведено обгрунтованого розрахунку донарахованої суми податку з доходів фізичних осіб.

Позивач в судовому засіданні обставини, викладені в позовній заяві підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та покласти на відповідача судові витрати по справі.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав. В письмових запереченнях на позов, посилається на те, що акт перевірки позивача складений без порушень чинного законодавства, актом зафіксовані порушення п. 7.3.1 п.7.3 ст.7, пп. 7.4.1, пп.7.4.5 Закону України Про податок на додану вартість", Декрету Кабінета Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" на підставі чого винесені оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення. Позов вважають необгрунтованим та просять суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва №434567 серії В01 від 04.04.2006р. фізична особа-підприємець ОСОБА_3 зареєстрована виконавчим комітетом Павлоградської міської ради Дніпропетровської області (а.с.7).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 з 05.04.2006р. перебуває на обліку в Західно-Донбаській обєднаній державній податковій інспекції, як платник податків, являється платником податку на додану вартість (а.с.8).

Судом встановлено, що у період з 19.04.2010р. по 15.05.2010р. старшим державним податковим ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб, інспектором податкової служби II-рангу ОСОБА_5, на підставі направлення на перевірку №257 від 16.04.2010р., проведено планову перевірку приватного підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2007р. по 31.12.2009р. (а.с.9 ,158).

За результатами перевірки Західно-Донбаською обєднаною державною податковою інспекцією складено акт перевірки про результати планової перевірки вимог податкового законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 01.01.2007р. по 31.12.2009р., за №55/17/2- від 21.05.2010р. (арк. 9-24).

У ході перевірки відповідачем було встановлено наступні порушення:

1) п.7.3.1. п.7.3. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", а саме, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 за період з 01.01.2007р. по 31.12.2009р. занижено податок на додану вартість на суму 1228,34 грн.(а.с.19);

2) пп. 7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", а саме, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було завищено суму податкового кредиту в розмірі 161,26грн.(а.с.21);

3) вимог ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13-92 "Про прибутковий податок з громадян", а саме, у перевіряємий період ОСОБА_3 було завищено суми валових витрат та включення до складу витрат суми, що не підтверджені документально(а.с.13-15,24).

04.06.2010р. на підставі акту перевірки №55/17/2- від 21.05.2010р. Західно-Донбаською ОДПІ за порушення п.7.3.1. п.7.3., пп. 7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" винесено податкове повідомлення-рішення №/0 про донарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 податку на додану вартість в сумі 2085,00 грн., у тому числі за основним платежем - 1390,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями- 695,00грн. (а.с.37).

За порушення ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" 04.06.2010р. винесено податкове повідомлення-рішення №/0 про донарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 податку з доходів фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності на суму 4607,44грн.(а.с.38).

Позивач скористалася правом на оскарження даних податкових повідомлень-рішень в порядку апеляційного узгодження, рішенням Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції від 12.08.2010р., рішенням Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області від 19.10.2010р., та рішенням Державної податкової адміністрації України від 28.12.2010р. скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 були залишені без задоволення, а вищезазначені податкові повідомлення-рішення відповідача без змін (а.с.53-55,63-67,75-79).

В ході судового розгляду встановлено, що позивачем до Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції, 13.04.2010р., 14.04.2010р., було подано уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за 4 місяць 2007р., за 2 квартал 2009р., за 3 квартал 2009р., за 4 квартал 2008р., за 3 квартал 2008р., за 4 квартла 2009р., за 1 квартал 2009р., за 6 місяць 2007р.та розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за 2 квартал 2009р., за 3 квартал 2009р., за 4 квартал 2008р., за 3 квартал 2008р., за 4 квартал 2009р. та за 1 квартал 2009р.(а.с.119-121,123,126-127,129-130,132-133,135-136,138-139).

19.04.2010р. рішеннями Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції, оформленими листами, вищезазначені уточнюючі розрахунки позивача не було визнано податковою звітністю (а.с.122,124,125,128,131,134,137,141-142).

Вищезазначені рішення відповідача, щодо невизнання податковою звітністю уточнюючих розрахунків фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, позивачем оскаржені не були, дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами та не заперечувались сторонами в судовому засіданні.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Закону України Про державну податкову службу в Україні№509 від 04.12.1990р. (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), Закону України "Про податок на додану вартість" N 168/97-ВР, 03.04.1997р., (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" N 2181-III, 21.12.2000р., (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" N 334/94-ВР, 28.12.1994р., Декрета Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян"N 13-92, 26.12.1992р.

Згідно п.1 ч.1 ст. 1 Закону України Про державну податкову службу в Україні Завданнями органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Відповідно до пп. 7.3.1 п. 7.3. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Згідно до пп.7.4.5 п.7.4. ст. 7 цього Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п.п. 17.1.3. п. 17.1. ст.17 Закону України ""Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Доводи позивача стосовно того, що податковою службою неправомірно не прийнято до уваги уточнюючі розрахунки ОСОБА_3 податкових зобовязань по податку на додану вартість, суд не приймає до уваги, оскільки рішення відповідача щодо невизнання даних податкових документів податковою звітністю ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не оскаржувала.

Крім того, саме нормами Закону України ""Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлено відповідальність платника податку у вигляді сплати штрафу у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує податкове зобовязання.

Таким чином, на підставі аналізу вищезазначених норм права, з урахуванням того, що позивач підтверджує факт заниження податкових зобовязань на суму 1228,34грн., суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №/0 про донарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 податку на додану вартість в сумі 2085,00 грн., у тому числі за основним платежем - 1390,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями- 695,00грн. є таким, що прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Згідно ст. 13 розділу 4 Декрету Кабінета Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Відповідно до пп.8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" під терміном "амортизація" основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

Згідно додатку №7 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом ДПА України від 21.04.1993р. №12, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.1993р.за №64, фізична особа - платник податку не є юридичною особою і платником податку на прибуток, не має обовязку вести бухгалтерський облік, тому формує витрати за переліком статті 5 "валові витрати" і відповідно до ст. 8 "амортизація" Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечувалось позивачем в судовому засіданні, позивач не має у власності ні нерухомого, ні рухомого майна, а тому не має законних підстав відносити до складу валових витрат, витрати на амортизацію. Отже, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення відповідача №/0 про донарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 податку з доходів фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності на суму 4607,44грн. є правомірним.

Оцінюючи, досліджені судом письмові докази у їх сукупності, та примйаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що підстави для задоволення адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись Законом України Про державну податкову службу в Україні№509 від 04.12.1990р. (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), Законом України "Про податок на додану вартість" N 168/97-ВР, 03.04.1997р., (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" N 2181-III, 21.12.2000р., (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств" N 334/94-ВР, 28.12.1994р., Декретом Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян"N 13-92, 26.12.1992р., ст.ст. 8,10,11,12,18,69,94,128,158-163,167,186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 до Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції в Дніпропетровській області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень /0; № /0 від 04.06.2010р. - відмовити у повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 12.05.2011р.

Суддя ОСОБА_1