Справа № 363/1736/16-а
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 363/1736/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Рудюк О.Д. Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

20 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Губської О.А.,

Петрика І.Й.,

за участю секретаря Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вишгородської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до Вишгородської міської ради Київської області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення «Про впорядкування реалізації алкогольних напоїв на території міста Вишгорода» №4/8, яке було прийнято 06.04.2011 Вишгородською міською радою Київської області на IV сесії VI скликання, в частині заборони магазинам, кіоскам наметам, павільйонам, секціям тощо, що здійснюють роздрібну торгівлю алкогольними напоями ( за виключенням закладів громадського харчування), здійснювати торгівлю алкогольними напоями з 22:00 години до 8:00 години , а в літній період з 23:00 години до 08:00 години (п. 1 Рішення).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі ст.ст.99, 100 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач зазначає, що залишаючи позов без розгляду, судом першої інстанції допущено порушення застосування норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає про безпідставне застосування судом положень ст.14 Закону України №1160.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення «Про впорядкування реалізації алкогольних напоїв на території міста Вишгорода» №4/8, яке було прийнято 06.04.2011 Вишгородською міською радою Київської області на IV сесії VI скликання, в частині заборони магазинам, кіоскам наметам, павільйонам, секціям тощо, що здійснюють роздрібну торгівлю алкогольними напоями (за виключенням закладів громадського харчування), здійснювати торгівлю алкогольними напоями з 22:00 години до 8:00 години , а в літній період з 23:00 години до 08:00 години (п. 1 Рішення).

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, оскільки позивач повинен був дізнатись про оспорюване ним рішення та порушення своїх прав в день опублікування такого рішення на офіційній сторінці Вишгородської міської ради у мережі Інтернет 25.04.2011 року.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується та вважає його передчасним з огляду на таке.

Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але у задоволенні цього позову може бути відмовлено на тій підставі, що пропущено строк звернення.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Таким чином, суд приймає ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивачем не дотримано визначеного ст.99 КАС України строку звернення до адміністративного суду та судом не знайдено підстав для визнання причин пропуску встановленого строку поважними.

З матеріалів справи вбачається, що із позовною заявою до Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_3 звернувся 15 квітня 2016 року (згідно відбитку поштового штемпеля на конверті (а.с.78).

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що в обґрунтування дотримання шестимісячного строку звернення до суду позивач посилається на те, що про оспорюване рішення міськради він дізнався лише 07 березня 2016 року. Водночас звертає увагу на те, що Рішення №4/8 не було опубліковано у визначеному Законом №1160 порядку.

Перевіряючи доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ч. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» N280/97-ВР (в редакції чинній на час винесення спірного рішення №4/8 від 06.04.2011) акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування доводяться до відома населення, а ч.12 цієї ж статті визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

За приписами частини п'ятої статті 12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" N 1160-IV (в редакції чинній на час винесення спірного рішення №4/8 від 06.04.2011) регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про інформацію» (в редакції чинній на час винесення спірного рішення №4/8 від 06.04.2011) інформація державних органів та органів місцевого самоврядування доводиться до відома заінтересованих осіб, зокрема, шляхом опублікування її в офіційних друкованих виданнях, розміщення на офіційних сторінках відповідних органів влади у мережі Інтернет або поширення інформаційними службами відповідних державних органів і організацій.

Аналізуючи зміст наведених законодавчих норм слід дійти висновку, що опублікування акта органу місцевого самоврядування в офіційних друкованих виданнях, розміщення на офіційних сторінках відповідних органів влади у мережі Інтернет визначалось законодавством способом доведення актів органів місцевого самоврядування до відома заінтересованих осіб, у зв'язку з чим факт їх оприлюднення у вищезгаданий спосіб визначає момент, коли всі заінтересовані особи повинні були дізнатись про відповідні акти.

В той же час, враховуючи діючі норми на час ухвалення рішення №4/8 від 06.04.2011 та особливості вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" офіційним оприлюдненням рішення №4/8 від 06.04.2011 треба вважати саме його публікацію у місцевих друкованих засобах масової інформації.

Судом першої інстанції фактично не встановлено чи оприлюднене оспорюване рішення «Про впорядкування реалізації алкогольних напоїв на території міста Вишгорода» №4/8, яке було прийнято 06.04.2011 Вишгородською міською радою Київської області на IV сесії VI скликання відповідно частини п'ятої статті 12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" N 1160-IV, тому висновок суду першої інстанції про пропуск строку звернення до суду є передчасним.

Водночас, посилання суду першої інстанції на статтю 14 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" N 1160-IV, є помилковим, оскільки положення вказаної статті регулюють порядок оприлюднення інформації про здійснення ними регуляторної діяльності, а не оприлюднення самого регуляторного акта, який визначено статтею 12 цього Закону.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд, отримавши позов, зобов'язаний з'ясувати чи має місце порушення суб'єктивних прав, свобод чи інтересів особи.

У разі наявності порушення прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом своїх прав за межами, встановлених главою 8 КАС строків, суд може поновити їх та вирішити спір по суті (задовольнити вимоги) чи залишити заяву без розгляду.

У випадку, коли суб'єктивне право, свободи або інтереси не порушені, а відтак і не підлягають судовому захисту, застосування строків звернення до суду є помилковим. Іншими словами, інститут строків застосовується лише у разі реального порушення суб'єктивних прав, свобод та інтересів особи, що звернулась із позовом.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду України від 24 листопада 2015 року по справі №П/800/259/15.

Однак, залишаючи позов без розгляду, судом першої інстанції фактично не з'ясовано чи розповсюджується на позивача дія оспорюваного рішення, в тому числі не з'ясовано вік позивача, як і не з'ясовано у позивача обставини, викладені у позові. Також не вирішено питання щодо можливого залучення інших осіб, яких стосується оспорюване рішення міськради.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, не дотримано судом першої інстанції.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, внаслідок чого суд дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду, у зв'язку з чим така підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись статтями 195, 196, 199, 202, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вишгородської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено та підписано 20.09.2016.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: О.А. Губська

І.Й. Петрик

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Губська О.А.

Петрик І.Й.