Справа № 805/2335/16-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 р. Справа №805/2335/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 13 год. 30 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця I.О., при секретарі судового засідання Белікові Д.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Новоазовська птахофабрика" до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

за участю:

представника позивача - не з'явився,

представника відповідача - не з'явився.

Приватне акціонерне товариство "Новоазовська птахофабрика" (далі по тексту - Товариство, позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі по тексту - ДПІ, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Маріупольської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 01 липня 2015 року № Ю-2964-25.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він, як платник єдиного внеску, визначений статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове держане соціальне страхування», знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, що триває на території Донецької та Луганської областей згідно указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та розпорядженню Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р. Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зокрема, платників єдиного внеску, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції звільнено від сплати єдиного внеску на час проведення антитерористичної операції.

Крім того, у письмових поясненнях, наданих суду в додаток до обґрунтування позовних вимог, Товариство зазначає, що як платник єдиного соціального внеску позивач перебуває на обліку відповідача та фактично здійснює свою діяльність в зоні проведення антитерористичної операції, оскільки згідно переліку до Розпорядження від 02 грудня 2015 року № 1275-р Кабінетом Міністрів України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Підпунктом 20 пункту 1 додатку до вказаного розпорядження м. Маріуполь Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція.

З зазначених підстав позивач вважає себе звільненим від зобов'язань щодо сплати єдиного соціального внеску (далі по тексту - ЄСВ), а винесена ДПІ вимога від 01 липня 2015 року № Ю-2964-25 є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Через канцелярію суду представником позивача надано заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заперечення проти позову, в яких просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне.

Заборгованість позивача зі сплати єдиного соціального внеску станом на 01 липня 2015 року становила 240135, 85 грн. За даними «АІС Податковий блок» та відповідно до п. 6.4. Інструкції про порядок сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міндоходів України від 09 вересня 2013 року № 455 (далі по тексту - Інструкція № 455), ДПІ за кодом платежу № 71010000 було сформовано відповідну вимогу від 01 липня 2015 року № Ю-2964-25 щодо сплати сум недоїмки з єдиного соціального внеску. Зазначена вимога формується на підставі даних особових рахунків платників податків на суму боргу, що перевищує 10 грн. В той же час, відповідач зазначив, що норми Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі по тексту - Закон №1669) не скасовують обов'язків позивача, визначених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI(далі по тексту - Закон №2464), а лише надає можливість платникам єдиного соціального внеску на період антитерористичної операції не виконувати обов'язки у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі. Відповідач вважає, що всі його дії узгоджуються з вимогами чинного законодавства України та є наслідком виконання відповідачем своїх функціональних обов'язків. Тому вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України.

Представник відповідача до судового засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проте, за клопотанням сторони та з урахуванням обставин у справі суд може відкласти її розгляд.

З огляду на наведене, а також з метою дотримання вимог ч. 1 ст. 122 КАС України, суд не вбачає перешкод для розгляду справи по суті у даному судовому засіданні.

За умов ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Новоазовська Птахофабрика» є юридичною особою, зареєстрованою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за кодом 00696450, юридична адреса: 87526, Донецька обл., м. Маріуполь, Орджонікіздевський район., вул. 130-ої Таганрозької Дивізії, буд. 104, кв. 417. Товариство перейшло з Волноваської Об'єднаної державної податкової інспекції (Новоазовсько-Докучаєвського відділення) до Орджонікідзевського відділення Маріупольської Об'єднаної податкової інспекції, як платник податків та єдиного внеску 11 червня 2015 року (а.с. 12, 13-14, 29-73). Зазначені факти доводяться матеріалами справи та не заперечуються сторонами .

01 липня 2015 року ДПІ винесено спірну вимогу № Ю-2964-25 на суму 240135, 85 грн. на ім'я Товариства (а.с. 9, 21). Сума недоїмки зі сплати ЄСВ розрахована відповідачем позивачеві станом на 01 липня 2015 року автоматично згідно даних «АІС Податковий блок» та у відповідності до Інструкції № 455 за кодом платежу № 71010000 (а.с. 15-18). При цьому, у відзиві ДПІ зазначає, що станом на 01 січня 2015 року заборгованість позивача з ЄСВ становила 250635, 85 грн., зазначена заборгованість була частково погашена позивачем: 06 січня 2015 року в сумі 7500, 00 грн., 05 лютого 2015 року в сумі 3000, 00 грн., тому остаточна сума недоїмки з ЄСВ станом на 01 липня 2015 року складає 240135, 85 грн.

Листом ОДПІ від 07 квітня 2016 року № 12118/19-05-13-01 (а.с. 23) позивачеві було повідомлено, що податковий орган не має можливості звільнити Товариство від сплати ЄСВ відповідно до листа від 14 березня 2016 року, оскільки у порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464 позивач в період з жовтня 2014 року по квітень 2016 року звітність з ЄСВ не надавав, самостійно не обчислював та не сплачував зазначений внесок до ДПІ, а у березні-вересні 2014 року надавав лише звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Крім того, відповідач зазначив, що в нього відсутні правові підстави для звільнення Товариства від застосування штрафних та фінансових санкцій та інших видів відповідальності, що передбачені Законом України № 2464.

Сертифікатом (висновком) торгово - промислової палати України № 6637 про настання обставин непереборної сили від 09 серпня2016 року за вих. № 886/05.0-4 засвідчено настання обставин непереборної сили з 19 вересня 2014 року по 11 червня 2015 року Товариству при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків, обов'язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) торгово - промислової палати України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с. 24).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи" від 04 липня 2013 року № 406-VII до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та Податкового кодексу України внесено зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України передано органам доходів і зборів.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Тобто, контролюючим органам, надано також право здійснення контролю за нарахуванням, повнотою і своєчасністю сплати єдиного соціального внеску.

Законом України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 8 липня 2010 року (далі за текстом - Закон №2464) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України №2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно приписів пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону, платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Тобто, позивач в розумінні зазначених норм Закону є страхувальником та на нього покладений обов'язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктами 1, 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 9 Закону № 2464 визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Наряду з викладеним, суд враховує наступне.

Спірним питанням даної справи є звільнення платників єдиного внеску, що здійснюють діяльність в зоні проведення антитерористичної операції від зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на час проведення антитерористичної операції.

Спеціальним законодавством стосовно справляння податків, зборів та єдиного внеску на час проведення АТО позивач, який зареєстрований в зоні проведення АТО звільнений від сплати поточних зобов'язань зі сплати єдиного внеску, виходячи з наступного.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669).

Законом України № 1669-VІІ внесено зміни до Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зокрема, розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 9-4 такого змісту:

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Таким чином, пункт 9-4 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 є умовною нормою, оскільки звільняє платників єдиного внеску від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану лише за умови надання заяви платником єдиного внеску про звільнення від сплати єдиного внеску до контролюючого органу.

Судом встановлено, що Товариство надавало до ДПІ лист (клопотання) про звільнення від сплати єдиного внеску, відповіддю ДПІ від 07 квітня 2016 року за вих. № 12118/19-05-13-01 позивачу відмовлено в задоволенні даного клопотання (а.с.23).

Абзацем 2 статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 02 грудня 2015 року № 1275-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Підпунктом 20 пункту 1 додатку до вказаного розпорядження м. Маріуполь віднесено до переліку населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція.

Також, пунктом 3 Розпорядження Кабінету міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р визнано такими, що втратили чинність:

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 88, ст. 2532);

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 91, ст. 2614).

Як зазначено вище, позивач здійснює свою діяльність на території м. Маріуполь Донецької області.

Сума недоїмки зі сплати ЄСВ розрахована відповідачем позивачеві станом на 01 липня 2015 року. Тобто, фактично недоїмка виникла у період здійснення позивачем підприємницької діяльності на території м. Новоазовськ (Новоазовська сільська рада) Донецької області, яке згідно до переліку (п.п. 11 п. 2) також віднесено до населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція. При цьому, у теперішный час м. Новоазовськ (Новоазовська сільська рада) Донецької області знаходиться на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі. У зв'язку з цим позивач був перереєстрований, як платник податків на територію, що підконтрольна українській владі, а смае, до в Орджонікідзевського відділення Маріупольської Об'єднаної податкової інспекції. Зазначені факти підтверджуються перебуванням позивача на обліку у Волноваської Об'єднаної державної податкової інспекції (Новоазовсько-Докучаєвського відділення), а з 11 червня 2015 року - в Орджонікідзевському відділенні Маріупольської Об'єднаної податкової інспекції (а.с. 12, 13-14, 29-73). Крім того, м. Маріуполь Донецької області, де позивачем у теперішній час здійснюється підприємницька дільність, відповідно до п.п. 20 п. 1 переліку, віднесено до населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція.

Відповідно до частин 1-3 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 1669-VІІ, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

З зазначених підстав, внесені Законом України № 1669 зміни до Закону №2464 звільняють від сплати єдиного внеску суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, оскільки на час розгляду даної справи Президентом України не приймався указ про завершення проведення антитерористичної операції, тобто період проведення АТО триває.

Статтею 10 цього Закону встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Позивачем надано у якості доказу сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 6637 від 09 серпня 2016 року про настання обставин непереборної сили, які підтверджені Товариству в період з 19 вересня 2014 року по 11 червня 2015 року, тобто наявність форс-мажорних обставин позивачем підтверджено (а.с. 24).

Також, у строки, передбачені Законом, позивач надав до відповідного податкового органу заяву про звільнення від сплати єдиного (а.с. 23).

Таким чином, позивач виконав вимоги Закону і є звільненим від сплати єдиного внеску.

За таких обставин, вимога ДПІ від 01 липня 2015 року №Ю-2964-25 про сплату боргу (недоїмки)зі сплати єдиного внеску в сумі 240135,85 грн. є протиправною, необґрунтованою та такою, що не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішень суб'єктів владних повноважень ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Статтею 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

Повний текст постанови складений 09 вересня 2016 року.

Керуючись ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126-128, 130, 133-135, 138-140, 143, 150- 154, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Новоазовська птахофабрика" до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Маріупольської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 01 липня 2015 року № Ю-2964-25.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошені у судовому засіданні 06 вересня 2016 року.

Повний текст постанови складається у відповідності до ст. 160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.