Справа № 263/8395/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шатілова Л.Г.
Суддя-доповідач - Арабей Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року справа №263/8395/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2016 року у справі № 263/8395/16-а за позовом ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Артюхової Ольги Олександрівни про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 095719 від 22 червня 2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовомдо Інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Артюхової Ольги Олександрівни про визнання протиправними дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу 22 червня 2016 року на подвір'ї будинку № 21 по вул. Бахчиванджи у м. Маріуполі; скасування постанови відповідача ПСЗ № 095719 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУаАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. (а.с. 1-5).

11 липня 2016 року позивач подав уточнену позовну заяву, в якій просив скасувати постанову Інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Артюхової Ольги Олександрівни ПСЗ № 095719 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУаАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.( а.с. 12-16).

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2016 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2(а.с. 38-39).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2016 року у справі № 263/8395/16-а та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що судом, при прийнятті спірного рішення не враховано, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем порушено процедуру, а саме положення ст. 258, 276, 278, 279, 280 КУпАП.

Зазначив, що при розгляді справи йому не роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Крім того, апелянтом зазначено, що відповідачем при складанні спірної постанови зазначено про порушення п. 15.10є ПДР (стоянка забороняється), однак описує правопорушення як зупинку (відповідно до п. 15.09 ПДР) (а.с. 42-45).

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Позивач надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача,перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач 22 червня 2016 року о 13-00 год., в м. Маріуполі по вул. Бахчиванджи, біля буд. № 21, керував транспортним засобом автомобілем Geely, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку в забороненому місці (на газоні), чим порушив п.п. «є» п. 15.10 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, у зв'язку з чим відповідачем складено постанову про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 095719 від 22 червня 2016 року та накладено на позивача штраф у розмірі 255,00 гривень (а.с. 6).

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушення позивачем п.п. «є» п. 15.10 ПДР України , відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП є доведеним, а відтак, спірна постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а такою іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з постанови у справі про адміністративне правопорушення, позивач «керуючи автомобілем Geely здійснив зупинку в забороненому місці, а саме на газоні, чим порушив п. 15.10 є ПДР» (а.с. 6).

Відповідно до п.п. «є» 15.10 ПДР України, стоянка на газонах забороняється.

Однак, як вбачається з суті скоєного правопорушення, яке зазначено в постанові відповідача, позивач керував автомобілем та здійснив зупинку на газоні, що унеможливлює притягнення до адміністративній відповідальності, оскільки зупинка на газоні не є правопорушенням у розумінні положень ПДР України. Відповідно до п. 1.10 ПДР - стоянка це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Отже відповідачем не доведено факту здійснення позивачем стоянки його транспортного засобу та порушення п.п. «є» 15.10 ПДР України, що фактично спростовується позивачем, та матеріали справи не містять інших доказів скоєння даного правопорушення.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає помилковим встановлення відповідачем порушення саме п.п. «є» п. 15.10 ПДР, оскільки описова частина правопорушення в постанові відповідача протирічить нормам ПДР, а відтак, спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірною, оскільки відсутній склад правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції не приймає посилання апелянта на порушення відповідачем процедури прийняття спірної постанови та розгляду справи про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 258, 283 КУпАП та п. 1 ІІІ розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, протокол у разі вчинення правопорушення, віднесеного до компетенції Національної поліції - не складається, а уповноважена посадова особа відповідного органу розглядає встановлене адміністративне правопорушення за місцем його вчинення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, зі спірної постанови вбачається, що позивачу роз'ясненні його права, передбачені ст. 268 КУпАП, також зазначено посаду, структурний підрозділ, прізвище, ім'я по-батькові посадової особи, яка винесла дану постанову, що відповідає вимогам ст.ст. 278-279 КУпАП.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що посилання апелянта на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спірна постанова прийнята з порушенням матеріального права, а саме відповідачем не вірно визначено суть та склад правопорушення, що тягне за собою іі скасування.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не вірно встановив обставини по справі, вважає, що спірна постанова відповідача прийнята не правомірно та підлягає скасуванню, а відтак постанова суду першої інстанції також підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, якою слід позовні вимоги позивача задовольнити.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції згідно ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2016 року у справі № 263/8395/16-а- скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Артюхової Ольги Олександрівни про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 095719 від 22 червня 2016 року - задовольнити.

Скасувати постанову Інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Артюхової Ольги Олександрівни у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 095719 від 22 червня 2016 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Судді Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова