Справа № 2а-0770/220/12
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року Справа № 876/3160/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про зобов'язання нарахувати та виплатити суму заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

18.01.2012 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року, позовні вимоги позивача задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України «Про припинення державної служби» від 22 грудня 2011 року №2684-к частково - в частині припинення з 23 грудня 2011 року перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1, інспектора відділу митного оформлення №3 (п/п Лужанка) митного поста «Виноградів» Чопської митниці. Поновлено позивача на займаній на час звільнення посаді інспектора відділу митного оформлення №3 (п/п Лужанка) митного поста «Виноградів» Чопської митниці з 24 грудня 2011 року. Зобов'язано Чопську митницю Головного управління Міндоходів у Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за один рік у розмірі 42218,04 грн.. Постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за місяць в розмірі 3518,17 грн. звернуто до негайного виконання.

Не погодившись із вищевказаними судовими рішеннями, сторонами у справі було подано касаційні скарги до Вищого адміністративного суду України.

За результатами розгляду об'єднаного касаційного провадження за касаційними скаргами сторін у справі, Вищим адміністративним судом України було винесено ухвалу від 08.12.2015 року, згідно якої касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС - залишено без задоволення; Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено; ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року - скасовано; постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року змінено, шляхом скасування зазначеної постанови в частині оплати вимушеного прогулу позивача та направлено справу у цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції; в решті постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 року, було задоволено клопотання представника Закарпатської митниці ДФС про заміну Чопської митниці Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на її правонаступника, а саме на Закарпатську митницю ДФС.

13.01.2016 року позивачем подано заяву про зміну (уточнення) позовних вимог згідно якої просив зобов'язати Закарпатську митницю ДФС нарахувати та виплатити визначену судом суму заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, з 24.12.2011 року по 11.06.2015 року із урахуванням цієї суми обов'язкових податків та зборів до Державного бюджету України.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року позов задоволено. Зобов'язано Закарпатську митницю ДФС нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за весь час вимушеного прогулу в розмірі 139880,60 грн. з 24.12.2011 року по 11.06.2015 року із утриманням з цієї суми обов'язкових податків та зборів до Державного бюджету України.

Закарпатською митницею ДФС подано апеляційну скаргу на дану постанову суду.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

На виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 08.12.2015 року, судом в ході судового розгляду даної адміністративної справи встановлено, що постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року, яка набрала законної сили в частині поновлення на роботі, позов ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Чопської митниці Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині припинення перебування на державній службі в митних органах, поновлення на займаній на час звільнення посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково та зобов'язано Чопську митницю Головного управління Міндоходів у Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за один рік у розмірі 42218,04 грн..

В ухвалі від 08.12.2015 року Вищий адміністративний суд України зазначив про відсутність підстав для обмеження оплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного року, оскільки така заробітна плата повинна бути стягнута за весь час вимушеного прогулу з відповідача в даній адміністративній справі на користь позивача, якщо буде встановлено, що розгляд даної справи тривав більше року не з вини працівника, в даному випадку позивача.

Судом першої інстанції встановлено, що даний спір про поновлення на роботі розглядався більше одного року. В той же час розгляд даної справи тривав більше одного року не з вини позивача, і це підтверджено матеріалами справи, оскільки в таких відсутні будь які докази які б свідчили, що розгляд справи затягувався саме позивачем.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, позивачу належить до виплати заробітна плата за весь час вимушеного прогулу - тобто з 24.12.2011 року по дату постановляння Закарпатським окружним адміністративним судом судового рішення про поновлення на раніше займаній посаді, тобто по 11.06.2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що розгляд даної справи тривав більше одного року не з вини позивача, і це підтверджено матеріалами справи, оскільки в таких відсутні будь які докази які б свідчили, що розгляд справи затягувався саме позивачем.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що обмеження виплат річним строком фактично зменшує період часу протягом якого із заробітної плати позивача відраховуються належні податки і збори, зменшує страховий стаж працівника - що в свою чергу фактично позбавляє його права на пенсійне забезпечення, а тому в даному випадку це порушене право позивача підлягає відновленню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції правильно встановив часові рамки перебування позивача у вимушеному прогулі у зв'язку із незаконним звільненням та виходячи із довідки - розрахунку від 14.01.2016 року №07-70-05/35-25 наданої представником Закарпатської митниці ДФС, зобов'язав відповідача нарахувати та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 24.12.2011 року по 11.06.2015 року на загальну суму 139 880,60 грн..

Відтак, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року по справі № 2а-0770/220/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст

виготовлено 19.09.2016 року.