Справа № 826/5220/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 вересня 2016 року № 826/5220/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Національної поліції у м. Києві Атестаційної комісії №8 Головного управління Національної поліції у м. Києві Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону
провизнання протиправними наказів та рішення, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Атестаційної комісії №8 Головного управління Національної поліції у м. Києві, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону, в якому просить (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.06.2016):

- визнати незаконним наказ №101 о/с від 08.02.2016 щодо особового складу, яким ОСОБА_1, капітана поліції, було звільнено відповідно до Закону України «Про національну поліцію», з п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77, з посади інспектора батальйону супроводження Головного управління Національної поліції у м. Києві;

- визнати незаконним наказ №230 о/с від 14.03.2016 щодо особового складу, яким ОСОБА_1, капітана поліції, було звільнено відповідно до Закону України «Про національну поліцію», з п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77, з посади інспектора батальйону супроводження Головного управління Національної поліції у м. Києві;

- поновити ОСОБА_1 до батальйону супроводження Головного управління Національної поліції у м. Києві з 21.03.2016 із наданням відповідної посади;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу;

- зобов'язати внести зміни до трудової книжки із зазначенням причин поновлення на службі;

- визнати незаконними рішення (висновок) Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві від 30.12.2015 про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та рішення (висновок) Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону про відхилення скарги ОСОБА_1 на рішення атестаційної комісії від 30.12.2015.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підстави для атестування ОСОБА_1, за результатами якого прийнято оскаржувані накази від 08.02.2016 №101 о/с та від 14.03.2016 №230 о/с, у відповідності положень п. 9 розділу ХІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», були відсутні, а тому такі накази є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. При цьому, позивачем наголошено, що висновки атестаційної комісії та апеляційної атестаційної комісії є безпідставними, оскільки члени таких комісій не є фахівцями у відповідній галузі, а тому не можуть об'єктивно оцінити придатність позивача займаній посаді.

Позивач під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваних наказів, прийнятих у межах та на підставі наявних в останнього повноважень.

Відповідачі явку свого представника у судове засідання 20.07.2016 не забезпечили, а Атестаційна комісія №8 Головного управління Національної поліції у м. Києві та Апеляційна атестаційна комісія Північного регіону заперечень проти заявлених позовних вимог та письмових пояснень не надали, з урахуванням чого судом ухвалено про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.10.2015 №2197 о/с «По особовому складу» капітана міліції ОСОБА_1, старшого інспектора дорожньо-патрульної служби спеціалізованого відділення дорожньо-патрульної служби з обслуговування стаціонарних постів, згідно з п. 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено в запас Збройних Сил по спеціальному загону дорожньо-патрульної служби особливого призначення (підпорядкованого Департаменту Державної автомобільної інспекції) при Міністерстві внутрішніх справ України за п. 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації).

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 07.11.2015 №43 о/с «Щодо особового складу» ОСОБА_1, який мав спеціальне звання «капітан міліції», відповідно до п.п. 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» призначено як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ України, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування 07.11.2015 по батальйону супроводження інспектором, присвоївши йому спеціальне звання «капітан поліції».

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 08.02.2016 №101 о/с «Щодо особового складу» капітана поліції ОСОБА_1, інспектора батальйону супроводження Головного управління, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції на підставі п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 з 08.02.2016 (підстава: атестаційний лист ОСОБА_1 з висновком атестаційної комісії від 30.12.2015, який залишено без змін Апеляційною атестаційною комісією північного регіону (протокол від 20.01.2016).

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 14.03.2016 №230 о/с «Щодо особового складу» внесено часткову зміну до пункту наказу від 08.02.2016 №101 о/с, а саме: вважати ОСОБА_1 звільненим 21.03.2016.

Вважаючи вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовий акт, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII).

За змістом ч. 1 ст. 57 Закону №580-VIII атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 ст. 57 Закону №580-VIII визначений вичерпний перелік підстав для проведення атестування поліцейських, до яких належить призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Прийняття рішення про проведення атестування поліцейських з інших підстав, ніж зазначені у ч. 2 ст. 57 Закону №580-VIII, не передбачено.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону №580-VIII, рішення про проведення атестування, приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, наказами Головного управління Національної поліції в Київській області від 01.12.2015 №7 «Про створення атестаційних комісій Головного управління Національної поліції у м. Києві» та від 15.12.2015 №11 «Про створення атестаційних комісій Головного управління Національної поліції у м. Києві» з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей та рівня підготовленості поліцейських Головного управління Національної поліції у м. Києві на виконання положень ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465, наказано створити атестаційні комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві та затверджено їхній персональний склад.

Протоколом від 29.12.2015, складеного Атестаційною комісією Головного управління Національної поліції у м. Києві №8, затверджено перелік осіб, які проходять співбесіду 30.12.2015, серед яких, зокрема, визначено, позивача.

У той же час, суд звертає увагу, що жодного документа (переліку), який би визначав, що позивач підлягає атестації матеріали справи не містять та відповідачами не надано.

Матеріали справи також не містять доказів, пов'язаних із виникненням підстав (передумов), передбачених ч. 2 ст. 57 Закону №580-VIII, щодо проведення атестації для вирішення питання про призначення позивача на вищу посаду, заміщення якої здійснюється без проведення конкурсу чи для вирішення питання про його переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відсутній також й інший наказ начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві, який би передбачав, що позивач підлягає атестуванню за однією з підстав, передбачених ч. 2 ст. 57 Закону №580-VIII.

Порядок призначення на посади поліцейських працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, визначений у п. 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII, відповідно до якого працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Отже, п. 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII не передбачає проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції визначені у ст. ст. 49, 61 Закону №580-VIII. До таких вимог належать, зокрема, досягнення 18 років, наявність повної загальної середньої освіти, відповідність рівня фізичної підготовки вимогам, що затверджені Міністерством внутрішніх справ України.

Натомість, завданням атестування, згідно з ч. 1 ст. 57 Закону №580-VIII, є оцінка ділових, професійних, особистих якостей поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівні, фізична підготовка. Перелік обставин, що підлягають дослідженню під час атестування, є ширшим, ніж передбачений ст. ст. 49, 61 Закону України №580-VIII.

Крім того, ст. 57 Закону №580-VIII передбачає проведення атестування поліцейських - тобто громадян України, які відповідно до ч. 1 ст. 17 вказаного Закону склали Присягу поліцейського, проходять службу на відповідних посадах у поліції і яким присвоєно спеціальне звання поліції.

Застосування процедури атестування щодо кандидатів на посаду поліцейського, у тому числі тих, які приймаються на службу в поліції відповідно до п. 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII, не відповідає вимогам закону.

Згідно зі ст. 58 Закону №580-VIII, призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Доказів того, що позивач був призначений на одну з посад, передбачених ч. 2 ст. 58 Закону №580-VIII, відповідачі не надали.

Відтак, суд виходить з того, що позивач не був прийнятий на службу на тимчасовій основі.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що проведення атестування відносно позивача не відповідає вимогам Закону №580-VIII.

Крім того, на виконання вимог ч. 5 ст. 57 Закону №580-VIII наказом Міністра внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465 була затверджена Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських (надалі - Інструкція №1465).

Так, відповідно до п. 8 розділу IV Інструкції №1465, на поліцейського, який атестується, складається атестаційний лист, у якому зазначаються такі відомості: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Згідно з п.п. 10-13 розділу IV Інструкції №1465, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Поліцейські, які проходять атестування, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

Згідно з п. 15 розділу IV Інструкції №1465, атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до п. 16 розділу IV Інструкції №1465, атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); показники службової діяльності; рівень теоретичних знань та професійних якостей; оцінки з професійної і фізичної підготовки; наявність заохочень; наявність дисциплінарних стягнень; результати тестування; результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Згідно з ч. 1 ст. 57 Закону України №580-VIII, під час проведення атестування підлягають оцінці не тільки критерії, зазначені у п. 16 розділу IV Інструкції, а також ділові та особисті якості поліцейського.

Усі рішення атестаційної комісії, згідно з п. 20 розділу IV Інструкції №1465, оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

З наявної у матеріалах справи копії протоколу засідання атестаційної комісії №8 Головного управління Національної поліції у м. Києві від 30.12.2015 вбачається, що під час проведення атестування позивача було досліджено атестаційний лист та інші матеріали, які було зібрано на поліцейського, перелічених у самій формі бланку, а саме: декларацію про доходи, послужний список (форма1), інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» та інформацію з відкритих джерел.

Жодних інших документів (заяви чи скарги на дії позивача, акти службових розслідувань, відомості про притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо) атестаційна комісія не досліджувала.

Жодних відомостей про те, яким саме вимогам, що пред'являються до особи, яка перебуває на посаді, яку обіймав позивач, він не відповідає, у чому саме проявляється така невідповідність протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) комісії не містять.

При цьому, у протоколі Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону від 20.01.2016, копія якого наявна у матеріалах справи, вказано, що у позивача відсутні необхідні знання законодавчих та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність на займаній посаді. Не може пояснити функціональні обов'язки. Не зміг пояснити необхідність залишення на службі в поліції. Абсолютно відсутня мотивація та готовність до змін.

Водночас, наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено, з огляду на що вказані висновки було зроблено.

З огляду на викладене вбачається, що під час атестування позивача (як первинному, так і за результатами апеляційного перегляду) не досліджувалась можливість або неможливість переведення позивача за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направлення його на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією.

Під час судового розгляду відповідачі також не пояснили суду, які ж саме причини чи мотиви стали підставою для висновків про невідповідність позивача займаній посаді.

Таким чином, проведення атестації позивача є незаконним, а всі дії, висновки та рішення, які мали місце у ході такої атестації, не можна вважати такими, що прийняті правомірно, на підставі та в межах закону. З огляду на викладене, наказ №101 о/с від 08.02.2016 щодо особового складу, яким ОСОБА_1, капітана поліції було звільнено відповідно до Закону України «Про національну поліцію», з п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77, з посади інспектора батальйону супроводження Головного управління Національної поліції у м. Києві, наказ №230 о/с від 14.03.2016 щодо особового складу, яким ОСОБА_1, капітана поліції було звільнено відповідно до Закону України «Про національну поліцію», з п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77, з посади інспектора батальйону супроводження Головного управління Національно поліції у м. Києві, а також рішення (висновок) Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві від 30.12.2015 про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та рішення (висновок) Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону про відхилення скарги ОСОБА_1 на рішення атестаційної комісії від 30.12.2015 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Пунктом 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

При визначенні розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (надалі - Порядок №100).

Так, згідно з вимогами п. 2 Порядку №100, обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5 Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

З урахуванням викладеного, на користь позивача підлягає стягненню сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 22.03.2016 (наступний день за днем звільнення) по 12.09.2016 (день ухвалення судового рішення), кількість днів вимушеного прогулу станом на 12.09.2016 становить 175 календарних днів.

З довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у м. Києві від 17.06.2016 №2540 вбачається, що за останні два повних календарних місяці роботи перед звільненням, грошове забезпечення позивача склало: 6708,00 грн. за грудень 2015 року та 6708,00 грн. за січень 2016 року.

Таким чином, середньоденне грошове забезпечення складає 216,39 грн. обраховане як (6708,00 грн. грошове забезпечення за грудень 2015 року + 6708,00 грн. грошове забезпечення за січень 2016 року)/ 62 кількість календарних днів = 216,39 грн.

Отже, сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яку належить стягнути на користь позивача, становить: 216,39 грн. х 175 календарних днів = 37 868,25 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що за змістом п.п. 1.5 та 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби.

Враховуючи, що позивач проходив службу у Головному управлінні Національної поліції у м. Києві суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу слід стягнути саме з останнього.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві №101 о/с від 08.02.2016 щодо особового складу, яким ОСОБА_1, капітана поліції було звільнено відповідно до Закону України «Про національну поліцію», з п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77, з посади інспектора батальйону супроводження Головного управління Національно поліції у м. Києві.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві №230 о/с від 14.03.2016 щодо особового складу, яким ОСОБА_1, капітана поліції було звільнено відповідно до Закону України «Про національну поліцію», з п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77, з посади інспектора батальйону супроводження Головного управління Національної поліції у м. Києві.

4. Поновити ОСОБА_1 до батальйону супроводження Головного управління Національної поліції у м. Києві з 21.03.2016 із наданням відповідної посади.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу за період з 22.03.2016 по 12.09.2016 у розмірі 37 868,25 грн.

6. Зобов'язати Головне управління Національної поліції у м. Києві внести зміни до трудової книжки із зазначенням причин поновлення на службі.

7. Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві від 30.12.2015 про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та рішення висновок Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону про відхилення скарги ОСОБА_1 від 20.01.2016 на рішення атестаційної комісії від 30.12.2015.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службу в Національній поліції України та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць 6708,00 грн. підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 185-187 КАС. Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання її копії повного тексту.

Суддя А.С. Мазур