Справа № 814/252/13-а
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/252/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Середа О. Ф.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Милосердного М.М.

ОСОБА_1

при секретарі Мишевській О.В.

з участю: представника ПП "БАЯ" ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства "БАЯ" на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року у справі за позовом приватного підприємства "БАЯ" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року приватне підприємство (далі ПП) "БАЯ" звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби (далі ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 січня 2012 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі ПДВ) у сумі 19 500 грн., у тому числі за основним платежем 13 000 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 6 500 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що правильно та у відповідності до норм чинного законодавства України формував податковий кредит та податкові зобов'язання по взаємовідносинах з ПП "Градостройінвест-СВ" за січень 2012 року.

Відповідач позов не визнав, представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що оскаржуване рішення прийнято правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України, оскільки в ході проведення перевірки встановлено відсутність фінансово-господарської діяльності ПП "Градостройінвест-СВ" неможливість фактичного здійснення ПП "Градостройінвест-СВ" господарських операцій, відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі - продажу за січень 2012 року; здійснення операцій із товаром, який не придбавався; відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності в разі відсутності управлінського та технічного персоналу, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів.

Відповідно до п.4 ст. 122 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року у позові ПП "БАЯ" відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПП "БАЯ" ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ПП "БАЯ", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП "БАЯ" з питань правомірності формування податкового кредиту та податкових зобов"язань по взаємовідносинах з ПП "Градостройінвест-СВ" за січень 2012 року.

За результатами перевірки складено Акт № 3849/22-200/32283343, в якому зазначено встановлені перевіркою порушення ПП "БАЯ", а саме пп.198.2, п.п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України ПП "БАЯ", а саме завищено суму податкового кредиту з ПДВ у розмірі 13 000 грн., у тому числі за січень 2012 року в сумі 13 000 грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем було прийнято спірне податкове повідомлення - рішення.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що за січень 2012 року господарська діяльність ПП "Градостройінвест-СВ" має ознаки нереальності здійснення: безпідставне віднесення до складу податкового кредиту сум з ПДВ не підтверджені з боку інших контрагентів постачальників, відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, тобто неможливо підтвердити факт переходу товару від ПП "Градостройінвест-СВ" до ПП "БАЯ".

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст. 14, п.198.2, п.198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу; податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.4 ст. 198 ПК України якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Відповідно до положень п.п.201.1, 201.4 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Згідно з п.п.201.7, 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс); податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право платника податку на податковий кредит законодавство не ставить в залежність від результатів проведення перевірки чи зустрічної звірки даних суб'єктів господарювання (постачальника товару, виконавця робіт, послуг) щодо платника податків.

Судова колегія зазначає, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватись неможливістю проведення зустрічної звірки даних контрагента через відсутність його за юридичною адресою та відсутністю в нього основних фондів, складських приміщень тощо, адже підприємство не позбавлено права залучати матеріально-технічні ресурси для здійснення господарської діяльності.

Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути сформований на підставі фактично здійснених господарських операцій та підтверджений належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність таких господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом першої інстанції також було встановлено, що ДПІ при проведенні перевірки бралися до уваги акти, отримані від інших ДПІ, щоб в повному обсязі дослідити ланцюг формування податкового кредиту та податкового зобов'язання. При проведенні перевірки було використано податкову інформацію від ДПІ у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби, в якій виявлено факти, які свідчать про порушення платником податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Так, відповідно до отриманого від ДПІ у м. Херсоні Херсонської області ДПС листа 08 жовтня 2012 року №5057/7/406 з актом 02 жовтня 2012 року №534/22-4/34555182 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "Градостройінвест-СВ" щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами постачальниками ТОВ "фірма "Радіус Інвест", ТОВ "Компанія "ОСОБА_3 Інвест" та з контрагентами покупцями за січень 2012 року".

Відповідно до схеми руху ПДВ за січень 2012 року встановлено, що контрагент ПП "БАЯ" - ПП "Градостройінвест-СВ" мало взаємовідносини з наступними суб'єктами господарювання. За податковим кредитом (загальним) - "постачальники": ТОВ "фірма" Радіус Інвест", м. Переяслав-Хмельницький, має стан 8; ТОВ "Компанія "ОСОБА_3 Інвест", м. Переяслав-Хмельницький, має стан 8; ТОВ "фірма "Радіус Інвест": Працівниками ДПІ у Переяслав-Хмельницької ОДПІ Київської області складено акт №85/23-1/37517328 від 25 червня 2012 року, відповідно до якого правочини вчинені ТОВ "фірма "Радіус Інвест" визнано нікчемними.

ТОВ Компанія "ОСОБА_3 Інвест": працівниками ДПІ у Переяслав-Хмельницької ОДПІ Київської області складено акт №86/23-1/37517333 від 25 червня 2012 року, відповідно до якого правочини вчинені ТОВ "Компанія "ОСОБА_3 Інвест" визнано нікчемними.

Разом з тим, судова колегія вважає, що надані до суду первинні документи складені відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджують товарність та реальність здійснення господарської діяльності позивача, його оплату та використання у господарській діяльності (в подальшому колеса в зборі поливалки "Кубань" були оприбутковані та залишені на складі підприємства); під час проведення перевірки позивачем були надані відповідачу всі вищезазначені первинні документи, жодних зауважень стосовно таких документів, їх наявності та правильності оформлення відповідачем не було зроблено; відповідно до акту, який став підставою для висновків податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства, предметом дослідження (перевірки) їх були взаємовідносини між контрагентами позивача та третіми особами; фактично, в актах досліджується ланцюг постачання товарів від третіх осіб до контрагентів, які, в свою чергу, у подальшому поставляли товари позивачу, зокрема, в таких актах звертається увага на відсутність за місцезнаходженням окремих підприємств, з якими співпрацювали контрагенти позивача, та наявність зареєстрованих кримінальних проваджень щодо окремих компаній, які в свою чергу мали взаємовідносини з контрагентами; чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації, наявності чи відсутності основних фондів у останнього; законодавством не передбачено обов'язку покупця перевіряти у продавця місцезнаходження майна, наявність трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів та іншого майна, економічно необхідного для здійснення господарської операції; позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов'язань, оскільки чинним законодавством така відповідальність не передбачена; ПК України не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання; несплата продавцем чи його контрагентом ПДВ до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту; під час укладення договорів контрагенти позивача були зареєстровані у встановленому законом порядку, свідоцтва платників ПДВ на момент виконання договірних зобов'язань були чинними.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ПП "БАЯ" і, відповідно, необхідність їх задоволення та присудження підприємству здійснених ним судових витрат за подання адміністративного позову та за подання апеляційної скарги за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 195 грн., що підтверджується квитанцією №10513282 від 18 січня 2013 року та при зверненні до Одеського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою ПП "БАЯ" було сплачено судовий збір у сумі 214,50 грн., що підтверджується квитанцією №11931С1564 від 10 червня 2016 року.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ПП "БАЯ".

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.п. 3, 4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "БАЯ" задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року скасувати, прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов приватного підприємства "БАЯ".

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби від 08 січня 2012 року №, яким приватному підприємству "БАЯ" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 19 500 грн., у тому числі за основним платежем 13 000 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 6 500 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби на користь приватного підприємства "БАЯ" () 409,5 грн. (чотириста дев'ять гривень 50 коп.) витрат на сплату судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 вересня 2016 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.

Суддя: Ступакова І.Г.