Справа № 823/802/16
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 вересня 2016 року м. Київ К/800/23956/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Олексієнко М.М., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на судові рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року у справі за його позовом до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним дій під час розгляду звернення щодо приведення наказу від 2 березня 1999 року №130К до вимог законодавства та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом від 29 серпня 2016 року, позовну заяву ОСОБА_1 в частині визнання протиправним з моменту видання та скасування наказу Генерального прокурора України від 2 березня 1999 року №130К з підстав видання на основі нормативно-правового акта, що втратив чинність та як такого, що не відповідає положенням Конституції України залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду та відсутністю підстав для його поновлення.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом від 29 серпня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ставиться вимога про скасування судових рішень і ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі. Вказується на те, що норми, на підставі яких його притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення станом на час розгляду спору скасовані, а тому є підстави для перегляду оскаржуваного наказу.

Вивчивши зміст касаційної скарги, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до положень, передбачених пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у випадку, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми, касаційна скарга є необґрунтованою, якщо викладені в ній доводи не містять посилань на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права або такі посилання є безпідставними.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, є безпідставні.

Строки звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 99 КАС України. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина третя статті 99 КАС України).

Відповідно до статті 100 цього адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як установлено судами, позивачем оскаржується наказ від 2 березня 1999 року №130К про звільнення його з посади прокурора, з яким його ознайомлено 11 березня 1999 року, тобто спір виник щодо проходження публічної служби. Позов направлено в суд поштою 25 червня 2016 року, тобто поза межами строку, встановленого Законом. При цьому суди дослідили обставини пропуску строку звернення до адміністративного суду і прийшли до обґрунтованого висновку про відсутність поважних причин.

Щодо оскарження судових рішень, якими відмовлено в задоволенні позову, то слід зазначити, що підставами прийняття оскаржуваного наказу стали висновки службового розслідування від 29 січня 1999 року дорожньо-транспортної пригоди, скоєної позивачем, що оцінено як грубе порушення службової дисципліни.

Підпунктом першим пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» визначено, що з набранням чинності цим Законом втрачають чинність окремі положення Закону України від 5 листопада 1999 року №1789-XII «Про прокуратуру», у тому числі стаття 48, яка передбачає питання дисциплінарної відповідальності працівників органів прокуратури.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, втрата чинності вказаного закону не передбачає обов'язку відповідача, як державного органу, переглядати раніше прийняті та не оскаржені рішення (накази), які були реалізовані та вичерпали свою дію.

Враховуючи зазначені обставини, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про те, що відмовляючи позивачу у скасуванні оскаржуваного наказу відповідач діяв у межах та в спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства.

З урахуванням зазначеного, керуючись статями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на судові рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року у справі за його позовом до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним дій під час розгляду звернення щодо приведення наказу від 2 березня 1999 року №130К до вимог законодавства та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Олексієнко