Справа № П/811/545/16
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року справа № П/811/545/16

09 год. 50 хв.м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського окружного адміністративного суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державна судова адміністрація України про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 подала позов, в якому просить:

- визнати дії відповідача в частині не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015, відповідно до статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд) неправомірними;

- зобовязати Кіровоградський окружний адміністративний суд здійснити перерахунок та виплату позивачу заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015, відповідно до статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд) в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона, як працівник апарату місцевого суду, має право на перерахунок посадового окладу за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно відповідно до статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції від 26.10.2014) та за період з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 включно відповідно до статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів в редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд, оскільки наведені норми законодавства передбачали, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Позивач зверталася до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою про здійснення перерахунку та виплати заробітної плати згідно посадового окладу, встановленого за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно відповідно до статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції від 26.10.2014) та за період з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 включно відповідно до статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів в редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд, однак на цю заяву надана відповідь, що правові підстави для здійснення перерахунку та виплати заробітної плати відсутні.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті заробітної плати неправомірними, що зумовило звернення до суду за захистом прав.

Додатково в адміністративному позові позивач просила провести розгляд справи без її участі.

В письмових запереченнях на адміністративний позов Кіровоградський окружний адміністративний суд просив в його задоволенні відмовити, зазначивши при цьому, що Кабінет Міністрів України, у звязку з прийняттям Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, яким внесено зміни до статті 144 Закону України По судоустрій і статус судів, мав би внести зміни до постанови № 268 від 09 березня 2006 року Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, якою затверджені посадові оклади працівників апарату суду. Оскільки змін до постанови № 268 внесено не було, то відповідно законних підстав для виплати заробітної плати працівникам апарату відповідно до статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів у редакції, що діяла з 26 жовтня 2014 року недостатньо, і відповідно і коштів на таку оплату праці також.

Додатково в письмових запереченнях відповідач просив провести розгляд справи без участі його представника.

В письмових запереченнях на адміністративний позов Державна судова адміністрація України просила відмовити в задоволенні позовних вимог зазначивши при цьому, що з 01.01.2015, відповідно до абзацу третього пункту 9 Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік норми і положення частини 1 статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів застосовуються у порядку та у розмірах , встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Із прийняттям Закону України Про забезпечення права на справедливий суд, який набрав чинності 29.03.2015, абзацом другим частини першої статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів повернуто передбачену визначеними змінами Закону України Про прокуратуру норму.

Водночас пунктом 2 пункту 13 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про забезпечення права на справедливий суд Кабінету Міністрів України встановлено тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом для приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність із вказаним Законом України.

Таким чином, з 26.10.2014 по 26.12.2014 та з 29.03.2015 за працівниками апарату судів було визнано право на посадові оклади у нових розмірах. Водночас у Державному бюджеті України були відсутні кошти на фінансування посадових окладів у таких розмірах, правові акти, видані на виконання державного бюджету (кошториси, щомісячні розписи видатків, тощо) не передбачали фінансового механізму реалізації згаданого права.

Окрім того, Урядом України з метою приведення у відповідність до Закону України Про прокуратуру та Закону України Про забезпечення права на справедливий суд відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів у визначений законами строк внесено не було.

На думку третьої особи, вказане свідчить про відсутність на час виникнення спірних правовідносин механізму реалізації положень абзацу 2 частини 1 статті 144 Закону України Про судоустрій і статус судів (в редакції Закону України Про прокуратуру), а в подальшому, абзацу другого частини першої статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд).

А відтак, підставою для відмови у здійсненні нарахування та виплати заробітної плати є відсутність бюджетного фінансування та механізму при здійсненні нарахування та виплати заробітної плати позивачеві, позаяк, неприведення Кабінетом Міністрів України нормативно-правових актів і відповідність до Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції Закону України Про прокуратуру, Закону України Про забезпечення права на справедливий суд) на період спірних відносин унеможливлювало виплату заробітної плати у визначеному законами України розмірі, а відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу позивачеві та виплату заробітної плати у відповідному розмірі.

09 червня 2016 року Державна судова адміністрація України подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника.

У звязку з поданням всіма особами, які беруть участь у справі, клопотань про розгляд справи без їх участі, судовий розгляд справи відповідно до вимог частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02 липня 2008 року призначена на посаду помічника судді Кіровоградського окружного адміністративного суду, яку також займає станом на час подання адміністративного позову. Одночасно з призначенням на вказану посаду позивачу присвоєний 11 ранг пятої категорії посад державних службовців, з 02 липня 2010 року присвоєно 10 ранг пятої категорії та з 02 липня 2012 року присвоєно 09 ранг пятої категорії посад державних службовців.

В період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року заробітна плата позивача нараховувалася виходячи з посадового окладу 1218 грн, з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 2067 грн.

11 квітня 2016 року позивач звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просила здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно відповідно до статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції від 26.10.2014) та за період з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 включно відповідно до статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів в редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд в повному обсязі з урахуванням всіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо).

Листом від 28.04.2016 № 5932/16 Кіровоградський окружний адміністративний суд повідомив позивача, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів посадові оклади працівників апарату суду були затверджені на рівні однієї мінімальної заробітної плати. З прийняттям Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції від 26.10.2014) змін до вищевказаної постанови внесено не було, а тому підстави, щодо внесення змін до штатного розпису не було. Нарахування та виплата заробітної плати здійснювалася відповідно до затвердженого штатного розпису станом на 2014 та 2015 роки.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції чинній до 26 жовтня 2014 року) було встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, яким внесено зміни до статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів, а саме, доповнено абзацом другим яким передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Згідно підпункту 2 пункту 13 розділу XIIІ Закону України Про прокуратуру Кабінету Міністрів України доручено у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України Про судоустрій і статус суддів.

Законом України Про забезпечення права на справедливий суд, який набрав чинності 28 березня 2015 року, затверджено нову редакцію Закону України Про судоустрій і статус суддів. Відповідно цієї редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються статтею 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, відповідно до вимог якої встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України Про забезпечення права на справедливий суд Кабінет Міністрів України зобовязано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із зазначеним Законом.

Відповідно до частин 7, 8 статті 33 Закону України Про державну службу (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Такі ж положення закріплені частиною другою статті 8 Закону України Про оплату праці (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону України Про оплату праці).

За правилами статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, Державна судова адміністрація України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону України Про судоустрій і статус суддів). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону України Про судоустрій і статус суддів у редакції з 28 березня 2015 року.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268, зокрема додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону України Про прокуратуру та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України Про забезпечення права на справедливий суд обовязки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону України Про судоустрій і статус суддів застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Згідно частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Враховуючи наведене, оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а Законами України Про Державний бюджет України на 2014 рік та Про Державний бюджет України на 2015 рік видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів та частини першої статті 147 цього ж Закону у редакції з 28 березня 2015 року не передбачено, Кіровоградський окружний адміністративний суд не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 12 липня 2016 року у справі № 820/4648/15 та від 13 липня 2016 року у справі № 820/4653/15.

Відмову відповідача в проведенні перерахунку позивачеві заробітної плати за період з 09 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року відповідно до статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд) суд вважає правомірною, оскільки додатком 47 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 № 644) передбачено, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду, а відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу позивачеві та виплату заробітної плати у відповідному розмірі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк