Справа № 825/1488/16
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2016 року Чернігів Справа № 825/1488/16

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О., за участі секретаря Мхитаряна В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу
за позовом ОСОБА_1

до Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату

про визнання протиправним та скасування наказу

за участю
представників сторін:
від позивача Лісовця С.М.,

від відповідача Прокопенка Р.В., довіреність від 05.04.2016 № 1301, -

В С Т А Н О В И В:
19.08.2016 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить суд визнати протиправним і скасувати наказ ТВО військового комісара Чернігівська ОМВК від 01.08.2016 № 125 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що спірний наказ ТВО військового комісара Чернігівська ОМВК від 01.08.2016 № 125 прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний протиправним та скасований.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, оскільки вважає, що при винесенні оскаржуваного наказу відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, свідків, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 27.07.2016 о 8:00 год. під час ранкового шикування військовослужбовців у військовому комісаріаті було встановлено відсутність начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу майора ОСОБА_1 , з невідомих причин.

Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України», зі змінами від 09.12.2015 та на виконання наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.07.2016 № 122 було призначено службове розслідування, проведення якого доручено заступнику військового комісара з територіальної оборони майору ОСОБА_2 .

В ході проведення службового розслідування було встановлено факт перебування майора ОСОБА_1 , на стаціонарному лікуванні з 26.07.2016 та неповідомлення останнім про своє захворювання безпосереднього начальника, тобто військового комісара, у відповідності до вимог ст.ст. 12, 254 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-14.

01.08.2016 тимчасово виконуючим обов`язки військового комісара підполковником ОСОБА_3 , в присутності заступника військового комісара з територіальної оборони майора ОСОБА_2 , було проведено бесіду з майором ОСОБА_1 , в ході якої останньому роз`яснено вимоги ст.ст. 11, 12, 16, 58, 59, 254 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-14 та повідомлено, що за допущені порушення його буде притягнуто до дисциплінарної відповідальності, з чим він не погодився, свою провину не визнав, про що складено аркуш бесіди (а.с.33).

Так, наказом військового комісара від 01.08.2016 № 125, за порушення вимог ст.ст. 11, 12, 58, 59, 254 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-1, майора ОСОБА_1 , було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді накладання дисциплінарного стягнення «догана» (а.с.9).

Вважаючи зазначений наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Судом було допитано у якості свідків ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) та ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) військовослужбовців військового комісаріату, які повідомили суду, що близько 17:00 год. 26.07.2016 позивач знаходився у військовому комісаріаті у службових питаннях для ознайомлення з характеристикою та повідомив ОСОБА_4 , що знаходиться на лікуванні. У зв`язку з відсутністю 27.07.2016 майора ОСОБА_1 під час ранкового шикування військовослужбовців у військовому комісаріаті, з метою встановлення можливого його місця перебування, військовий комісар особисто звертався (телефонував) до підрозділу Національної поліції в Чернігівській області та Лікувального закладу невідкладної медичної (швидкої) допомоги, що підтверджується відповіддю на запит від 28.07.2016 за вих. № 2954, в результаті чого було встановлено, що звернень на телефон « 103» на адресу майора ОСОБА_1 не надходило, у підрозділах Національної полії останній не перебував. Після здійснення зазначених пошукових заходів, військовий комісар Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату призначив службове розслідування, проведення якого було доручено заступнику військового комісара з територіальної оборони майору ОСОБА_2 , за результатами якого було складено відповідний акт від 28.07.2016 та встановлено факт перебування майора ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у цивільній лікарні та неповідомлення позивачем про своє захворювання безпосередньому начальнику, тобто військовому комісару, у відповідності до вимог ст.ст. 12, 254 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».

Таким чином, дослідивши фактичні підстави виникнення спірних правовідносин, суд враховує, що відповідно до ст. ст. 1, 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 551-14, визначають, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції (254к/96-ВР) та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 5 вказаного Закону за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності. притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Згідно п. 1.2 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженої Наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82, службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Пункт 1.3 цієї Інструкції, рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до ст. 254 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України», військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини (військового шпиталю).

Виходячи зі змісту вищенаведених норм права, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 26.07.2016 по 04.08.2016 перебував на стаціонарному лікуванні у КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня», що підтверджується витягом-епікризом з медичної карти № 12023 стаціонарного хворого (а.с.8) та про що 27.07.2016 о 08:45 год. ОСОБА_1 було надано відповідачу рапорт (а.с.31).

Судом встановлено з пояснень позивача та свідка ОСОБА_4 , що 26.07.2016 остання зустрічалась з позивачем та знала, що ОСОБА_1 знаходиться на лікуванні.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що ОСОБА_4 не є безпосереднім керівником позивача.

Як пояснює позивач, о 08:12 год. та 08:32 год. йому телефонували черговий по військовому комісаріату та його безпосередній керівник з питання відсутності позивача на службі 27.07.2016, на підтвердження чого позивачем приєднано до матеріалів справи Інформацію про локальні дзвінки абонента за 27.07.2016 (а.с.10).

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 не вжив жодних дій зі свого боку для негайного повідомлення свого безпосереднього керівника (військовому комісару) про своє захворювання, у зв`язку з чим не виконав вимоги Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України».

Крім того, факт негайного неповідомлення про захворювання майором ОСОБА_1 , свого безпосереднього начальника підтверджується матеріалами службового розслідування та поясненнями свідків.

За таких обставин суд не приймає посилання позивача на те, що ОСОБА_1 мав змогу надати листок непрацездатності для підтвердження свого захворювання лише після 04.08.2016, оскільки положення статті 254 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» носять імперативний характер, а відповідно до статті 6 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що наказ ТВО військового комісара Чернігівська ОМВК від 01.08.2016 № 125 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення винесений на підставі, у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України, оскільки позивач 26.07.2016 всупереч вимогам чинного законодавства України, не дотримався порядку вибуття військовослужбовців на лікування, не здійснив негайної доповіді про своє захворювання безпосередньому начальнику, чим порушив вимоги, передбачені ст.ст. 11, 12, 58, 59 та 254 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, встановивши, на підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи ст. 19 Конституції України та ч. 1, 2 ст. 11, ст.ст. 71, 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Ю.О.Скалозуб