Справа № 320/945/16-а(2-а/320/68/16)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2016 рокусправа № 320/945/16-а(2-а/320/68/16)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Уханенка С.А.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2016 року у справі № 320/945/16-а (2-а/320/68/16) за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області про визнання відмови у призначенні пенсії протиправною, зобов'язання призначити пенсію за віком,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернулись до суду з позовом до УПФУ в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області, правонаступником якого є Мелітопольське об'єднане Управління пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому просили визнати відмову відповідача у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 № 8401 від 11.12.2015 року протиправною, визнати відмову відповідача у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 № 8400 від 11.12.2015 року протиправною, зобов'язати призначити пенсію за віком ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 09.08.2014 року.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30.03.2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області здійснено процесуальне правонаступництво, замість УПФУ в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області відповідачем вказано Мелітопольське ОУПФУ в Запорізькій області.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначили, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставину, що заяви про призначення пенсії були подані вже в друге, перші заяви про призначення пенсії за віком були подані 09.08.2014 року, у період коли закордонні паспорти мали дію. У зв'язку з тривалим невиконанням рішення суду про зобов'язання повторно розглянути заяви про призначення пенсії й були подані повторно заяви від 03.12.2015 року. Первинна дата звернення з заявами про призначення пенсії є 09.08.2014 року, коли не було недоліків у поданих документах, необхідних для призначення пенсії за віком, ці обставини встановлено постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 04.12.2014 року по справі № 320/9574/14-а, цією постановою позивачів не зобов'язано було подавати заяви про призначення пенсії повторно. Апелянти зазначили, що ними отримані нові паспорти та їх нотаріально посвідчені копії надіслані пенсійному фонду.

Справа розглянута відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України за відсутністю осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Розглянувши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що заяви про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, до заяви даються визначені порядком документи у тому числі паспорт громадянина України. На дату звернення з заявами про призначення пенсії 03.12.2015 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 закінчився термін дії паспортів громадянина України. Суд першої інстанції зазначив, що УПФУ було визнано право щодо призначення пенсії за віком позивачам, однак у зв'язку з закінченням терміну дії паспортів, призначити пенсію є не можливим.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, у 1995 році виїхав на постійне проживання до Держави Ізраїль, до виїзду проживав у місті Мелітополі, за час проживання ОСОБА_2 в Україні та за межами України, була призначена пенсія по інвалідності.

Підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянкою України, у 1995 році виїхала на постійне проживання до Держави Ізраїль, до виїзду проживала у місті Мелітополі, за час проживання ОСОБА_1 в Україні та за межами України, була призначена пенсія по інвалідності.

09.08.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 через свого представника за довіреністю звернулись до УПФУ в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області із заявами, в яких просили поновити пенсію по інвалідності та перевести на пенсію за віком. До своїх заяв про поновлення пенсій було додано копії нотаріально посвідчених довіреностей та паспортів, копії карток платників податків, оригінали заяви з банку, копію паспорта представника.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 04.12.2014 року по справі № 320/9574/14-а (2а/320/670/14) зобов'язано УПФУ в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області прийняти рішення за зверненням представника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо можливості призначення пенсії за віком.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 04.12.2014 року по справі № 320/9574/14-а (2а/320/670/14) встановлено, що виплата позивачам пенсії по інвалідності в 1995 році була припинена за особистими заявами позивачів (як вказано ними у позові) внаслідок їх виїзду на постійне місце проживання до іншої держави, і позивачі не оспорюють правомірність припинення виплати їм пенсії по інвалідності, а також те, що станом на момент звернення у 2014 році із заявами про поновлення виплати пенсії по інвалідності докази продовження терміну дії документів, які підтверджували таку інвалідність відсутні. Відсутність підстав для відновлення раніше призначеної позивачам пенсії по інвалідності відповідно виключає можливість переведення позивачів на інший вид пенсії, тобто з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, оскільки визначальною умовою для такого переведення є перебування особи в статусі пенсіонера за інвалідністю на момент вчинення такої дії. Оскільки на момент звернення із заявами до відповідача у 2014 році позивачі не знаходились в статусі пенсіонерів по інвалідності і такого виду пенсії не отримували, то підстави для переведення їх на інший вид пенсії відсутні, що вказує на необґрунтованість вимог позивачів стосовно визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання його поновити пенсії по інвалідності позивачам. Територіальний орган Пенсійного Фонду України, на який покладені обов'язки по реалізації державної політики з питань пенсійного забезпечення, яка включає в себе надання гарантій захисту прав та інтересів громадян, які мають право на пенсію, повинен був максимально повно розглянути звернення позивачів не тільки з питань можливості відновлення виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності, а також і в частині встановлення права позивачів на отримання пенсії за віком на загальних підставах.

Суд у постанові від 04.12.2014 року, яка набрала чинності, звернув увагу на те, що право позивачів на призначення їм пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, колегія суддів зазначає, що постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 04.12.2014 року по справі № 320/9574/14-а (2а/320/670/14), яка не оскаржена в апеляційному порядку, було встановлено право ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на отримання пенсії незалежно від місця проживання, зобов'язано прийняти рішення за зверненням представника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо можливості призначення пенсії за віком. Цю обставину відповідно до ст. 72 КАС України слід враховувати як доказ.

Листом від 19.02.2015 року № 2501/14 представника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомлено про неможливість розгляду заяв про призначення пенсії, поновлення виплати пенсії або переведення з одного виду пенсії на інший, у зв'язку з поданням не всіх передбачених документів.

03.12.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 через свого представника за довіреністю звернулись до УПФУ в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області із заявами, в яких просили призначити пенсію за віком. До своїх заяв про поновлення пенсій було додано трудові книжки, довідки про заробітну плату, документи про стаж, заяву з банку, копію рішення суду.

Повідомленням № 8401 від 11.12.2015 року УПФУ в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області вказувало про неможливість призначення пенсії у зв'язку з тим, що на дату звернення 03.12.2015 року закінчився термін дії паспорта громадянина України ОСОБА_2

Повідомленням № 8400 від 11.12.2015 року УПФУ в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області вказувало про неможливість призначення пенсії у зв'язку з тим, що на дату звернення 03.12.2015 року закінчився термін дії паспорта громадянина України ОСОБА_1

Як встановлено, пенсійний орган у своїх повідомленнях не заперечував, що у позивачів достатньо страхового стажу відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за віком.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подавались до УПФУ в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області всі необхідні документи для призначення пенсії за віком, підтверджуючі наявний трудовий стаж, подавались копії паспортів громадян України.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами. У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Варто вказати, що згідно ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Інвалідам, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих інвалідів провадиться тільки за їх заявою.

Згідно ч. 1 ст. 44 вищевказаного Закону, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання призначення пенсії громадянам України регулюється Порядком про подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1, 2.23, 4.1, 4.2 вищевказаного Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації). До заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року; документи про місце проживання (реєстрації) особи. Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що представник позивачів, який звертався до УПФУ в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області надав всі необхідні документи для призначення пенсії, про що у своїх повідомленнях № 8401 та № 8400 від 11.12.2015 року погоджується УПФУ в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області. Єдиною перепоною для призначення позивачам пенсії за віком або поновлення раніше призначеної пенсії у зв'язку з інвалідністю є закінчення терміну дії паспортів громадян України.

Відповідно до п. 2 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.02.2007 року № 719-V паспорт - це документ, що посвідчує особу громадянина України під час перетинання ним державного кордону України та перебування за кордоном.

Згідно ст. 1, ст. 2, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов'язки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається. Документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється на період до десяти років з можливістю продовження на такий же термін. Продовження терміну дії паспорта провадиться у порядку, встановленому для оформлення його видачі.

Колегія суддів зазначає, що закінчення терміну дії паспорту громадянина України не позбавляє громадянина України гарантованих прав, не ставить особу у положення коли він позбавляється громадянства. Закінчення дії паспорту не робить такий паспорт нечиним.

УПФУ в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області не заперечує проти надання представником ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час подання заяв про призначення пенсій за віком нотаріально завірених копій паспортів громадян України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Таким чином, вимогу про надання разом з заявою про призначення пенсій паспорту громадянина України виконано.

У своїх позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просять суд зобов'язати відповідача призначити їм пенсію за віком з 09.08.2014 року, однак варто вказати, що заяви про поновлення пенсії по інвалідності та переведення на пенсію за віком були розглянуті УПФУ в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області, надано відповіді про відмову з підстав неподання всього комплекту документів, які передбачені Порядком. Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи не доведено зворотнє. З заявами про призначення пенсії за віком представник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернувся 03.12.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи позивачі через свого представника з заявою про призначення пенсії звернулись до УПФУ в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області 03.12.2015 року, тому саме з 03.12.2015 року слід зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Пенсійний орган не заперечує проти того, що представником позивачів було подано всі необхідні документи для призначення пенсії за віком, єдиною підставою для відмови було закінчення терміну паспортів.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1055 «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області утворилось шляхом перейменування управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області.

Для належного виконання судового рішення, виконавцем позовних вимог слід вказувати Мелітопольське ОУПФУ в Запорізькій області, що є правонаступником УПФУ в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ч.2 ст.11, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2016 року у справі № 320/945/16-а (2-а/320/68/16) - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області про визнання відмови у призначенні пенсії протиправною, зобов'язання призначити пенсію за віком - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 № 8401 від 11.12.2015 року.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 № 8400 від 11.12.2015 року.

Зобов'язати Мелітопольське об'єднане управління пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_2 з 03.12.2015 року.

Зобов'язати Мелітопольське об'єднане управління пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 03.12.2015 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: С.А. Уханенко