Справа № 809/1225/16
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"22" вересня 2016 р. Справа № 809/1225/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 від 19.09.2016 року про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування висновку від 12.09.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області (надалі ГУ НП в Івано-Франківській області, відповідач) в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати висновок атестаційної комісії № 13 Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, оформлений протоколом ОП № 15.00033845.0075380 від 12.09.2016 року, про невідповідність поліцейського взводу ДПС із забезпечення супроводження ОСОБА_1 займаній посаді через службову невідповідність та необхідність звільнення зі служби в поліції.

Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення атестаційної комісії № 13 ГУ НП у Івано-Франківській області, що оформлене протоколом ОП № 15.00033845.0075380 від 12.09.2016 року про невідповідність поліцейського взводу ДПС із забезпечення супроводження ОСОБА_1 займаній посаді через службову невідповідність та звільнення зі служби в поліції, до ухвалення судового рішення по даній справі.

Клопотання обґрунтоване тим, що реалізація відповідачем висновку атестаційної комісії № 13 ГУ НП у Івано-Франківській області призведе до звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України, а тому, на думку позивача, є очевидною небезпекою заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам і для їх відновлення ОСОБА_1 вимушений буде докласти значних зусиль.

Суд, розглянувши клопотання про забезпечення позову, дійшов висновку відмовити позивачу в його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд за клопотанням позивача може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з частинами 3 та 4 цієї статті забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються або заборони вчиняти певні дії.

При цьому подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Згідно з вимогами частини першої зазначеної статті КАС України підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до статті 57 Закону України Про національну поліцію атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри. Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками. Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами. Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Національної поліції України від 17.11.2015 року № 1465, зареєстрованим з Міністерстві юстиції України 18.11.2015 року за № 1445/27890, передбачені такі ж підстави проведення атестації, що й частиною 2 статті 57 Закону України Про національну поліцію.

Відповідно до п.п. 9, 15 розділу IV цієї Інструкції атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків, наведених у зазначеному вище пункті. Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Згідно з п. 24 розділу IV цієї Інструкції за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Пунктом 28 даної Інструкції передбачено, що керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства, суд дійшов висновку про те, що питання організації та проведення атестації поліцейських та прийняття рішень за результатами атестації належить до виключної компетенції керівників органів Національної поліції України.

В поданій суду заяві позивач не навів суду належних доказів існування обставини, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову заподіє шкоди його правам, чи захист цих прав стане неможливим без вжиття таких заходів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Посилання позивача на те, що за результатами атестації його може бути звільнено з органів поліції, суд вважає необґрунтованими і не бере до уваги, оскільки такі дії керівників органів національної поліції безпосередньо передбачені наведеними вище нормами законодавства і, як зазначено вище, належить до їх виключної компетенції. Для відновлення прав позивача в такому випадку законодавством передбачені конкретні механізми, зокрема, оскарження рішення керівництва в адміністративному чи судовому порядку. При цьому, суд вказує на те, що в разі припинення трудових відносин в звязку з прийняттям акта керівництвом поліцейського (роботодавцем) про звільнення зі служби в поліції, відновлення трудових прав поліцейського (працівника) здійснюється в судовому порядку у спосіб поновлення на посаді. При цьому, згідно пункту 3 частини 1 статті 256 КАС України рішення суду щодо поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягає негайному виконанню.

За таких законодавчих механізмів відновлення порушених прав поліцейського, необхідність оскарження рішення керівництва щодо подальшого проходження служби в поліції, зокрема звільнення зі служби, на переконання суду, також не можна розцінювати як неможливість чи ускладнення відновлення прав в разі прийняття такого акта як підстави забезпечення позову в розумінні статті 117 КАС України.

Також заявником не подано доказів існування очевидних ознак протиправності оскаржених ним рішення (висновку) атестаційної комісії № 13 ГУ НП в Івано-Франківській області, що оформлене протоколом ОП № 15.00033845.0075380 від 12.09.2016 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави, з якими процесуальний закон повязує можливість вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення (висновку) атестаційної комісії № 13 ГУ НП в Івано-Франківській області, що оформлене протоколом ОП№ 15.00033845.0075380 від 12.09.2016р.

Зважаючи на вищевказане, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 19.09.2016 року про забезпечення адміністративного позову.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ ОСОБА_2

Ухвала складена в повному обсязі 22.09.2016 року.