Справа № 204/2467/16-а (2-а/204/74/16)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2016 рокусправа № 204/2467/16-а (2-а/204/74/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.
суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.
за участю секретаря судового засідання: Федосєєвій Ю.В.
за участю представника позивача Вагнера Д.В., представника відповідача Іващенко Д.Є, розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Красногвардійсько-Кіровського об`єднаного районного військового комісаріату (на теперішній час Центрально - Чечеловський об`єднаний комісаріат) на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2016 року по справі № 204/2467/16-а (2а/204/74/16) за позовом ОСОБА_1 до Красногвардійсько - Кіровського об`єднаного районного військового комісаріату про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду, в якому просив скасувати постанову №6 від 24.03.2016 року, винесену відповідачем, якою на нього накладено адміністративне стягнення по ч.1 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2016 року даний позов задоволено. Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності скасовано.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування скарги вказує, що чинним законодавством покладено обов`язок на керівників підприємств в незалежності від форми власності подавати необхідні відомості про підпорядкованих призовників і військовозобов`язаних до військових комісаріатів і сповіщати їх про виклик до військових комісаріатів. Оскільки позивач відмовився отримувати лист Центрально Чечеловського ОРВК та здійснювати оповіщення свої підлеглих про виклик до військоматів під час підготовки до мобілізації, його на законних підставах було притягнуто до адмінвідповідальності. Також зазначає про безпідставність висновків суду, що керівники підприємств зобов`язані нести обов`язок по сповіщенню військовозобов`язаних лише у випадках, коли військові комісаріати на відповідних територіях відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити в силі.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що останню необхідно задовольнити частково з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 обіймає посаду заступником начальника Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі Запорізьке ЛВУМГ). В свою чергу, Дніпропетровський промисловий майданчик є віддаленим промисловим майданчиком Запорізького ЛВУМГ, який є структурним підрозділом філії, отже не має статусу юридичної особи. Статус юридичної особи має лише головне підприємство ПАТ «Укртарнсгаз».

Відповідач, листом від 19 січня 2016 року № 87, адресованим Директору Філії УМГ «Харківтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» з посиланням на норми законодавства звернувся з проханням вручити повістки підлеглим працівникам з подальшим прибуттям до ОРВК для проходження медогляду. До листа додано 17 повісток (а.с.8).

Позивач, листом від 20 січня 2016 року 167/02-01 повернув вказані повістки та вказав, що обов`язок щодо вручення повісток покладено на військові комісаріати (а.с.9).

Відповідач, листом від 27 січня 2016 року № 185 з посиланням на норми Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» звернувся з проханням вручити повістки підлеглим працівникам та зазначив, що у разі невиконання даної вимоги, винні особи будуть притягнуті до адміністративної відповідальності (а.с. 10 - 13).

Позивач, листом від 05 лютого 2016 року № 363/02-01 вказавши, що Дніпропетровський промисловий майданчик є віддаленим промисловим майданчиком Запорізького ЛВУМГ Філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» та не є юридичною особою, повернув повістки. Також зазначив, що на дошці оголошень розмістив відповідну інформацію.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач листом від 25 лютого 2015 року № 52 адресованому керівнику ПАТ «Укртрансгаз» з посиланням на норми законодавства звернувся з проханням вручити повістки підлеглим працівникам Дніпропетровського проммайданчика Запорізького ЛВУМГ з подальшим прибуттям до ОРВК. До листа додав 17 повісток.

Листом від 03 березня 2016 року № 3108/3-002 підписаним віце - президентом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» В.С. Плавюком, відповідача повідомлено, що працівники, зазначені в повістках відносяться до відокремленого підрозділу філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» - Дніпропетровського проммайданчику Запорізького ЛВУМГ, військовий облік в якому ведеться кадровим органом. Рекомендовано направити повістки до відповідного підрозділу.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення № 6 від 24 березня 2016 року ОСОБА_1 як заступника начальника Запорізького ЛВУМГ за результатами розгляду протоколу від 14.03.2016 р. в про адміністративні правопорушення і доданих до нього матеріалі, притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння передбаченого ч.1 ст.210-1 КУпАП адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн.

Суть виявленого порушення, згідно вказаної постанови, полягає в тому, що позивачем вимога військового комісаріату в листі від 27.01.2016 р. з повістками не була виконана та не було забезпечено явку військовозобов`язаних до військового комісаріату, чим порушено ч.9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч.1 ст.21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач оскаржив його до суду, правомірність винесення якого і є предметом розгляду у даній справі.

Задовольняючи позов та визнаючи спірну постанову протиправною, суд першої інстанції виходив в відсутності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.210-1 КУпАП. При цьому зазначив, що наявність військових комісаріатів за відповідною територіальною одиницею нівелює обов`язок позивача як посадової особи підприємства приймати заходи для вручення повісток підлеглим призовникам.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про обґрунтованість позову, проте вважає за необхідне змінити обгрунтування висновків, покладених в його основу.

Згідно частини 1 ст. 210-1 КУпАП відповідальність передбачена за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Санкція передбачає накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із оскарженої позивачем постанови, у спірних правовідносинах його притягнуто за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

Згідно Указу Президента України від 14 січня 2015 року N 15/2015 "Про часткову мобілізацію", мобілізації в Україні продовжувалась до 17 серпня 2015 року.

Отже, на час вчинення дій, за які позивач притягується до адмінвідповідальності, мобілізація в Україні на проводилась.

Статтею 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що підприємства, установи і організації зобов`язані, зокрема, сприяти військовим комісаріатам у їх роботі в мирний час та під час мобілізації; забезпечувати своєчасне прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти та до військових частин.

Згідно частин 1 та 2 статті 26 зазначеного Закону відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту та підприємств, установ і організацій покладається на відповідних керівників.

Посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пункту 3.4 «Інструкції з організації ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях і навчальних закладах», затвердженої Наказом Міністра оборони України від 15 грудня 2010 року № 660, на керівників підприємств, установ, організацій і навчальних закладів незалежно від підпорядкування і форм власності покладається проведення оповіщення на вимогу військових комісаріатів військовозобов`язаних та призовників про їх виклик до військового комісаріату і забезпечення їх своєчасного прибуття за цим викликом.

Аналіз наведених норм дає змогу колегії суддів дійти висновку, що саме на керівників підприємств покладено обов`язок щодо сповіщення призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до військових комісаріатів, забезпечувати своєчасне прибуття за цим викликом.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 62 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Згідно частин 3 та 5 ГК України для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства.

Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 цього Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції на підставі досліджених матеріалів справи встановлено, що Дніпропетровський промисловий майданчик є віддаленим промисловим майданчиком Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» та не є юридичною особою.

А відтак, позивач не є керівником підприємства в розумінні наведених вище норм законодавства у зв`язку з чим, на нього не може бути покладено, передбачений статтею 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язок отримувати та вручати повістки військовозобов`язаним.

Доказів покладення на позивача у встановленому законодавством порядку обов`язків щодо мобілізаційної роботи відповідачем не надано.

Тобто, позивач не є суб`єктом правопорушення за ст. 210-1 КУпАП як посадова особа підприємства, а тому застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу є безпідставним.

Додатково колегія суддів зазначає, що листом від 03 березня 2016 року № 3108/3-002 ПАТ «Укртрансгаз» повідомило відповідача, що військовий облік в Дніпропетровському промисловому майданчику ведеться кадровим органом. Та обставина, що саме позивач підписав лист на адресу військового комісаріату, не свідчить про наявність підстав для його відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів вважає спірну постанову протипарвною, а позов таким, що підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, що в свою чергу є підставою для зміни судового рішення в частині обгрунтування висновків суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Красногвардійсько-Кіровського об`єднаного районного військового комісаріату (на теперішній час Центрально - Чечеловський об`єднаний військовий комісаріат) задовольнити частково.

Постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2016 року по справі № 204/2467/16-а (2а/204/74/16) змінити в частині обґрунтування висновків суду.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 вересня 2016 року.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко