Справа № 164/957/16-а
Суддя: Невар О. В.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 164/957/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2016 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії. Свої вимоги обґрунтував тим, що він з 1.07.2005 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області, отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" в розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, являється непрацюючим пенсіонером. 2.03.2016 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі із заявою про перерахунок пенсії та долучив довідку прокуратури Волинської області № 18-80 вих. від 10.02.2016 року про середньомісячний заробіток за посадою, яку він займав перед виходом на пенсію.В задоволенні його вимог про перерахунок пенсії відповідачем було відмовлено, про що повідомлено листом за вих. № 12/Л-01 від 12.03.2016 року. Вказані дії управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі ОСОБА_1 вважає протиправними, оскільки, на думку позивача, вони не відповідають діючому законодавству.Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугу років згідно довідки прокуратури Волинської області № 18-80 вих. від 10.02.2016 року та зобов'язати провести з 1.01.2016 року перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до Закону України „Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Волинської області № 18-80 вих. від 10.02.2016 року, з врахуванням виплачених сум.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги збільшив, просив з підстав, викладених у поданій до суду позовній заяві, визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугу років згідно довідки прокуратури Волинської області № 18-80 вих. від 10.02.2016 року та зобов'язати провести з 1.01.2016 року перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до Закону України „Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Волинської області № 18-80 вих. від 10.02.2016 року, без обмеження максимального розміру пенсії,з врахуванням виплачених сум.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечує у повному обсязі, оскільки вважає, що позивачу було правомірно відмовлено у перерахунку його пенсії. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2.03.2015 року з 1.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб відповідно доЗакону України „Про прокуратуру". В зв'язку з цим, з 1.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаним Законом, не призначаються та не перераховуються. Згідно ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.Посилаючись на зазначені обставини, в задоволенні позову просила відмовити за безпідставністю. Підтвердила, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області, отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" в розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, являється непрацюючим пенсіонером.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є підставним і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ст.ст. 3, 6, 22, 64 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачз 1.07.2005 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області, отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" в розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, являється непрацюючим пенсіонером. 2.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням довідки прокуратури Волинської області № 18-80 вих. від 10.02.2016 року про середньомісячний заробіток за посадою, яку він займав перед виходом на пенсію.В задоволенні його вимог про перерахунок пенсії відповідачем було відмовлено, про що повідомлено листом за вих. № 12/Л-01 від 12.03.2016 року, оскільки відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2.03.2015 року з 1.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб відповідно доЗакону України „Про прокуратуру", а тому з 1.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаним Законом, не призначаються та не перераховуються. Зазначені обставини не оспорюються сторонами та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні заявою ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 2.03.2016 року, довідкою прокуратури Волинської області № 18-80 вих. від 10.02.2016 року,повідомленням управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області № 12/Л-01 від 12.03.2016 року.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України „Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії позивачу).

Згідно ч. 1, 12, 17 ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" від 5.11.1991 року (в редакції на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до п.п. 4, 5 постанови КМУ № 865 від 31.05.2000 року „Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (в редакції на час призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 року „Про внесення змін до Закону України „Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України „Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок… Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

15.07.2015 року набрав чинності Закон України „Про прокуратуру" від 14.10.2014 року, відповідно до п.п. 1 п. 3 розділу XII „Прикінцеві положення" якого норми Закону України „Про прокуратуру" від 5.11.1991 року, які регулювали, зокрема, питання перерахунку пенсії, втратили чинність.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури станом на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії врегульовано ч. 20 ст. 86Закону України „Про прокуратуру" від 14.10.2014 року, згідно якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому суд бере до уваги, що Кабінетом Міністрів України на виконання вимог наведеної норми не було визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Таким чином, станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідноЗакону України „Про прокуратуру", на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Разом з тим, на момент звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії питання такого перерахунку чинним законодавством не врегульоване, в той час як передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури повинні бути визначені Кабінетом Міністрів України.

Відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Суд бере до уваги, що право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це суперечить ст. 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні „Кечко проти України" від 8.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі „Суханов та Ільченко проти України" (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, за певних обставин „законне сподівання" на отримання „активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має „законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 9.02.1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В постанові ПВС України № 9 від 1.11.1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" зазначено, що відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Конституційним Судом України у рішеннях від 6.07.1999 року № 8-рп/99, від 20.03.2002 року №5-рп/2002 та від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 сформовано чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У рішенні від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішеннівід 22.05.2008 року № 10-рп/2008 Конституційний Суд України зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття „звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в ч. 3 ст. 22Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Таким чином, визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013 року (справа № 21-348а1) та від 17.12.2013 року (справа № 21-445а13), які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

За таких обставин, обмеження максимального розміру пенсії позивача Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року, яким тимчасово, у період з 1.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень, звужує зміст та обсяг конституційних соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури.

Крім того, при вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що відповідно до п. 2 розділу ІІ „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8.07.2011 року обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Відповідач, мотивуючи доводи щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії позивача посилається на п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2.03.2015 року, згідно з яким у разі неприйняття до 1.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України „Про державну службу", „Про прокуратуру", „Про судоустрій і статус суддів", „Про статус народного депутата України", „Про Кабінет Міністрів України", „Про судову експертизу", „Про Національний банк України", „Про службу в органах місцевого самоврядування", „Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Разом з тим, положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку, а тому суд не бере до уваги наведені доводи відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Відповідно до п.п. 3 п. 1 постанови КМУ № 1013 від 9.12.2015 року „Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" підвищено на 25% посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено, зокрема, постановою КМУ № 505 від 31.05.2012 року „Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Таким чином, оскільки перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, а постанова КМУ № 1013 від 9.12.2015 року „Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", на підставі якої позивач набув право на збільшення розміру пенсії, прийнята 9.12.2015 року, відповідний перерахунок має бути здійснений саме з 1.01.2016 року, а не починаючи з місяця, у якому позивач звернувся із заявою про перерахунок.

Представником відповідача не враховано, що згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч зазначеним нормам КАС України представником відповідача не було подано відповідних доказів в обгрунтування заперечень на заявлені позивачем вимоги.

Відповідно до ст.ст. 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії… При вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії… Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що слід визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років згідно довідки прокуратури Волинської області № 18-80 вих. від 10.02.2016 року та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області провести з 1.01.2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України „Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Волинської області № 18-80 вих. від 10.02.2016 року, без обмеження максимального розміру пенсії,з врахуванням виплачених сум.

Відповідно до ст. 94 КАС України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області 551 гривень 20 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7-14, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 186, 244-2 КАС України, Законом України „Про прокуратуру", ст.ст. 3, 6, 8, ч. 2 ст. 19, ст. 22, ч. 1 ст. 46, ст. 64 Конституції України, ППВС України № 9 від 1.11.1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", ППВС України № 8 від 13.06.2007 року „Про незалежність судової влади", суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років згідно довідки прокуратури Волинської області № 18-80 вих. від 10 лютого 2016 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області провести з 1 січня 2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України „Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Волинської області № 18-80 вих. від 10 лютого 2016 року, без обмеження максимального розміру пенсії,з врахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривень 20 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо постанову було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В. Невар