Справа № 826/6180/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

16 вересня 2016 року 08:15 справа №826/6180/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПідприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО"
доДержавної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві
провизнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" (далі по тексту - позивач, ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ в Оболонському районі), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі від 25 листопада 2015 року №№, та .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/6180/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 01 серпня 2016 року представник позивача адміністративний позов підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив; на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі від 25 листопада 2015 року № згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 пункту 58 Податкового кодексу України, за порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за квітень 2015 року на суму 1 063 652,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі від 25 листопада 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 пункту 123 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 138.2, 138.4, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 1 353 507,00 грн., в тому числі за основним платежем - 902 338,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 451 169,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі від 25 листопада 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, за порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 2 418 497,00 грн., в тому числі за основним платежем - 1 612 331,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 806 166,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняте на підставі акта від 04 листопада 2015 року №971/26-54-22-02/200006134 "Про результати документальної виїзної позапланової перевірки Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Промінвест Пластик" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Одесакабель" за період лютий 2015 року, Товариством з обмеженою відповідальністю "Метал Холдинг Груп" за період лютий та березень 2015 року, Товариством з обмеженою відповідальністю "Галицька Кабельна Компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стенлі-К" за квітень 2015 року, Приватним підприємством "Віва Трейдинг" період з 01.01.2014р. по 31.12.2014 р. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрвторсплав" за період з 01.04.2014р. по 31.03.2015р." (далі по тексту - акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем вимог пунктів 138.2, 138.4, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік на суму 902 338,00 грн. та неможливість включення до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування у 2015 році по операціях з ТОВ "Метал Холдинг Груп" за період лютий, березень 2015 року, ТОВ "Стенлі-К" за період квітень 2015 року на суму 8 366 923,00 грн.; пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 1 612 331,00 грн., у тому числі за квітень, травень, червень 2014 року, лютий та квітень 2015 року, та завищено суму залишку від'ємного значення за квітень 2015 року на суму 1 063 652,00 грн.

Вказані в акті перевірки порушення мотивовані неправомірним включенням до складу витрат вартості товарів/послуг по взаємовідносинам із ТОВ "Метал Холдинг Груп", ТОВ "Стенлі-К", ПП "Віва Трейдинг" та ТОВ "Укрвторсплав" та безпідставним включенням до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість, у зв'язку із не підтвердженням реальності господарських операцій, а саме: згідно поданої звітності постачальники не мають трудових та матеріальних ресурсів для забезпечення процесу виробництва та постачання товарів; до перевірки надано товарно-транспортну накладну, складену з порушенням Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363; ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" не надало до перевірки документів, передбачених пунктом 2.2 договорів поставки, сертифікатів якості на придбаний товар, документів, на підставі яких виписані довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей; до ДПІ в Оболонському районі надійшла постанова про призначення документальної позапланової перевірки СУ КР Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС по кримінальному провадженню №000102, згідно з якою ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" мало взаємовідносини із суб'єктами господарювання, за фактом створення та діяльності яких здійснюється розслідування у цьому кримінальному провадженні; надійшла податкова інформація від інших податкових інспекцій про не підтвердження здійснення господарських операцій постачальниками.

Позивач вважає протиправними податкові повідомлення-рішення, оскільки господарські операції підтверджені первинними документами та податковими накладними, а ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" дотримано передбачені Податковим кодексом України умови для формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову повністю підтримав висновки акту перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" з його контрагентами - ТОВ "Метал Холдинг Груп", ТОВ "Стенлі-К", ПП "Віва Трейдинг" та ТОВ "Укрвторсплав"; мету придбання та обставини використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції.

На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що між ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" (покупець) та ТОВ "Метал Холдинг Груп" (продавець) укладено договір купівлі-продажу від 12 лютого 2015 року №17-з, за умовами якого продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець - прийняти і оплатити його; найменування, асортимент, кількість та ціна товару вказується у накладних на відвантаження товару.

Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 договору місцем поставки товару є складу продавця, доставка товару здійснюється покупцем зі складу продавця; за окремою домовленістю сторін доставка товару може здійснюватися продавцем.

Згідно з видатковими накладними за лютий, березень 2015 року ТОВ "Метал Холдинг Груп" поставило позивачу товар - злитки алюмінієві, та виписало податкові накладні на загальну суму 7 323 747,60 грн., у тому числі податок на додану вартість 1 220 624,60 грн.

Перевезення товару здійснювалось перевізником - ТОВ "Тал-Транс", на склад покупця та за замовленням продавця, що підтверджується наявними у справі копіями товарно-транспортних накладних.

Між ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" (покупець) та ТОВ "Стенлі-К" (постачальник) укладено договір поставки від 09 лютого 2015 року №02/091, за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця заготівку алюмінієву, злитки алюмінієві, катанку алюмінієву, мідну відповідно до листів-заявок, оформлених накладних, виставлених рахунків-фактур або додатків-специфікацій.

Згідно з пунктом 2.1 договору постачальник здійснить постачання товару покупцеві на умовах FCA своїми засобами та за свій рахунок згідно Інкотермс 2010.

Відповідно до видаткових накладних за квітень 2015 року ТОВ "Стенлі-К" поставило позивачу товар - злитки алюмінієві, та виписало податкові накладні на загальну суму 2 716 560,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 452 760,00 грн.

Перевезення товару на склад покупця здійснювалось перевізником - ФОП ОСОБА_2, на замовлення постачальника, що підтверджується наявними у справі копіями товарно-транспортних накладних

Між ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" (покупець) та ПП "Віва Трейдинг" (постачальник) укладено договір постачання від 28 квітня 2014 року №-280414, за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця заготівку алюмінієву та катанку мідну відповідно до листів-заявок, оформлених накладних, виставлених рахунків-фактур або додатків-специфікацій.

Згідно з пунктом 2.1 договору постачальник здійснить постачання товару покупцеві на умовах FCA смт. Коцюбинське своїми засобами та за свій рахунок згідно Інкотермс 2000.

Відповідно до видаткових накладних за квітень 2014 року ПП "Віва Трейдинг" поставило позивачу товар - заготівку алюмінієву та катанку мідну, та виписало податкові накладні на загальну суму 3 401 100,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 566 850,00 грн.

Перевезення товару на склад покупця здійснювалось перевізником - СПД ОСОБА_3, на замовлення постачальника, що підтверджується наявними у справі копіями товарно-транспортних накладних

Між ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" (покупець) та ТОВ "Укрвторсплав" (постачальник) укладено договір постачання від 24 квітня 2014 року №-0423-14/1, за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця злитки алюмінієві відповідно до листів-заявок, оформлених накладних, виставлених рахунків-фактур або додатків-специфікацій.

Згідно з пунктом 2.1 договору постачальник здійснить постачання товару покупцеві на умовах FCA смт. Коцюбинське своїми засобами та за свій рахунок згідно Інкотермс 2000.

Відповідно до видаткових накладних за квітень-червень 2014 року ПП "Віва Трейдинг" поставило позивачу товар - заготівку алюмінієву та катанку мідну, та виписало податкові накладні на загальну суму 2 614 484,70 грн., у тому числі податок на додану вартість 435 747,44 грн.

Перевезення товару на склад покупця здійснювалось перевізником - ТОВ "Диал+", на замовлення постачальника, що підтверджується наявними у справі копіями товарно-транспортних накладних.

Як встановлено в акті перевірки та підтверджується копіями відповідних платіжних доручень, позивач перерахував на рахунки постачальників грошові кошти ан повну суму вартості поставленого товару.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами пунктів 138.4 та 138.5 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 138.6 статті 138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд встановив, що первинні документи, складені у межах спірних правовідносин (акти приймання-передачі виконаних робіт), відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відсутність первинних документів під час перевірки в акті перевірки не встановлено.

Висновки акта перевірки про те, що первинні документи, виписані постачальниками, не мають юридичної сили суд вважає безпідставними, тому що ймовірні порушення при створенні чи під час діяльності постачальників не позбавляють правового значення виписаних ними первинних документів.

Щодо посилань акта перевірки на ненадання до перевірки документів, передбачених пунктом 2.2 договорів поставки (листи-заявки, рахунки-фактури, накладні), сертифікатів якості на придбаний товар, документів, на підставі яких були виписані довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, суд звертає увагу, що сертифікати якості на придбаний товар, та документів, на підставі яких були виписані довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, не є первинними документами у розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а пункт 2.2 договорів поставки не передбачає виключного переліку документів, згідно з якими здійснюється поставка, у свою чергу поставка товару підтверджується відповідними видатковими накладними.

Суд також вважає безпідставними посилання в акті перевірки на складення товарно-транспортних накладних з порушенням Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, оскільки зазначене не впливає на права та обов'язки позивача як покупця товару, тому що товарно-транспортні накладні не мають статусу первинного документа та складались перевізником.

Досліджуючи питання пов'язаності придбаних позивачем робіт з його господарською діяльністю та реальність господарських операцій, суд зазначає про наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та інформації з мережі Інтернет за посиланням http://catec-ua.com/ ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" здійснює діяльність з виробництва електронних та електричних проводів і кабелів та неспеціалізованої оптової торгівлі.

Зокрема позивач виготовляє кабельно-провідникову продукцію, у виробництві якої використовуються заготовка алюмінієва, злитки алюмінієві, катанка мідна, як сировина, та реалізує виготовлену продукцію покупцям.

У ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" задіяна та сертифікована Система управління якістю стосовно виробництва кабельно-провідникової продукції, що підтверджується сертифікатом а систему управління якістю, зареєстрованим у реєстрі Системи сертифікації УкрСЕПРО 07 травня 2013 року; позивач має власну атестовану випробувальну лабораторію кабельно-провідникової продукції, видане Міністерством промислової політики України та зареєстроване 03 грудня 2010 року за №06544-5-3-216-ВЛ.

Позивач є власником об'єкта нерухомого майна - "Майновий комплекс по виробництву кабельно-провідникової", розташований за адресою: смт. Коцюбинське Київської обл., пров. Будівельний, 9/11, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради, зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14 грудня 2010 року за №2987914.

Як свідчить акт перевірки (стор. 6) станом на ІІ квартал 2015 року чисельність працюючих ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" складала 201 особа.

На підставі письмових пояснень позивача та наданих ним документів суд встановив, що придбані у ТОВ "Метал Холдинг Груп", ТОВ "Стенлі-К", ПП "Віва Трейдинг" та ТОВ "Укрвторсплав" заготівка алюмінієва, алюмінієві злитки, катанка мідна використані у власній господарській діяльності як сировина для виготовлення кабельно-провідникової продукції, яка, у свою чергу, реалізована на адресу третіх осіб; частина придбаних злитків алюмінієвих поставлена ТОВ "Катех-Енерго".

Детальний алгоритм діяльності позивача описано у відповідних письмових поясненнях від 01 серпня 2016 року та від 16 серпня 2016 року, що долучені до матеріалів справи.

На підтвердження реальності господарських операцій та мети придбання робіт для провадження господарської діяльності позивач надав до суду копії наступних документів: договори поставки, видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладі щодо відносин придбання товару; прибуткові накладні з доставки товару на склад, видаткові накладні, довіреності на отримання матеріальних цінностей, товарно-транспортні накладні щодо переробки сировина та продажу готової продукції третім особам.

Співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження фактичного виконання робіт вказує, що ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" здійснювало витрати на придбання у ТОВ "Метал Холдинг Груп", ТОВ "Стенлі-К", ПП "Віва Трейдинг" та ТОВ "Укрвторсплав" товарів для провадження своєї господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

За таких підстав, суд вважає, що позивач правомірно формував витрати за перевірений період по взаємовідносинам з ТОВ "Метал Холдинг Груп", ТОВ "Стенлі-К", ПП "Віва Трейдинг" та ТОВ "Укрвторсплав".

При вирішенні даного спору суд враховує вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ "Метал Холдинг Груп", ТОВ "Стенлі-К", ПП "Віва Трейдинг" та ТОВ "Укрвторсплав" були зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на дані податкової звітності постачальників щодо відсутності інформації про трудові ресурси, складські приміщення, транспорт та устаткування, тому зазначене є лише припущенням контролюючого органу та не підтверджується будь-якими доказами.

Помилковими є також твердження відповідача про відсутність здійснення господарських операцій, зроблене на підставі отриманої податкової інформації, у тому числі у вигляді актів про неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів постачальників, щодо порушень постачальниками та по ланцюгу постачання вимог оподаткування, виходячи з того, що зазначені обставини не підтверджується належними доказами, а ймовірні порушення постачальником та його контрагентами податкового чи іншого законодавства не створюють юридичних наслідків для добросовісного покупця.

Так само безпідставними є посилання в акті перевірки на постанову про призначення перевірки, прийняту на стадії досудового розслідування, оскільки зазначений документ не містить доказової інформації та не стосується обставин справи.

Враховуючи викладене, беручи до уваги наявність підтверджуючих розрахункових та інших документів, а також придбання робіт з метою провадження господарської діяльності, висновки актів перевірки про порушення Податкового кодексу України у цій частині є помилковими, а збільшення позивачу суми податкового зобов'язання з податку на прибуток - протиправним.

Оцінюючи правомірність висновків акта перевірки про безпідставне включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість відповідних сум податку по відносинах із постачальниками, суд керується наступним.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Судом встановлено вище, що придбання позивачем у ТОВ "Метал Холдинг Груп", ТОВ "Стенлі-К", ПП "Віва Трейдинг" та ТОВ "Укрвторсплав" товарів безпосередньо пов'язано з його господарською діяльністю, а здійснені господарські операції є реальними та підтверджуються необхідними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача - ТОВ "Метал Холдинг Груп", ТОВ "Стенлі-К", ПП "Віва Трейдинг" та ТОВ "Укрвторсплав", були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних підприємствами-постачальниками, у Єдиному реєстрі податкових накладних в акті перевірки не встановлено.

Відповідно до приписів статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02),"Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що "справедливий баланс" не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Враховуючи викладене, на думку суду, позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із ТОВ "Метал Холдинг Груп", ТОВ "Стенлі-К", ПП "Віва Трейдинг" та ТОВ "Укрвторсплав", тому, висновки актів перевірки про заниження податку на додану вартість та завищення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість є помилковими, а збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та зменшення розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість - протиправним.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі від 25 листопада 2015 року №№, та є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ в Оболонському районі не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПІІ ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 25 листопада 2015 року №№, та .

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 72 534,84 грн. (сімдесят дві тисячі п'ятсот тридцять чотири гривні вісімдесят чотири копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко