Справа № 813/6424/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року Справа № 876/4215/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько російського підприємства «Комп»ютекс Авто» ЛТД на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько російського підприємства «Комп»ютекс Авто» ЛТД до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю спільного українсько російського підприємства «Комп»ютекс Авто» ЛТД звернулося в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.08.2015 року №.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що відповідач не згідний із висновками відповідача викладеними в акті перевірки, на підставі яких прийнято спірне рішення. Документальна позапланова перевірка позивача за період з 06.07.2015 року по 10.07.2015 року, як це зазначено в акті перевірки відповідача, не проводилась, оскільки ревізори 07.07.2015 року лише прибули на підприємство, залишили на підприємстві копію наказу на перевірку, отримали підпис бухгалтера на направленнях, що вона з ними ознайомлена, пішли і більше на підприємство не приходили. При розгляді скарги позивача працівниками «Пульс» ДФС України було встановлено, що інспектори ДПІ у Франківському районі м. Львова ОСОБА_1 та ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_2 дали покази, що вони документальну перевірку на підприємстві не проводили. В акті перевірки, як підставу її проведення, зазначено п. 78.1.11 ПК України отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону. Проте, ні судового рішення, ні постанови слідчого відповідачем посадовим особам позивача представлено не було. Отже, в ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області були відсутні підстави для проведення перевірки ТОВ СП «Комп»ютекс Авто» ЛТД.

Позивач зазначає, що зазначені в акті перевірки порушення відповідач обґрунтував цифровими даними із Z звітів по РРО за січень-квітень 2015 року, з декларацій по акцизному податку за цей ж період.

Основним видом діяльності ТОВ СП «Комп»ютекс Авто» ЛТД є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами. Позивач в січні-квітні 2015 року заключив ряд договорів на відпуск нафтопродуктів з різними суб»єктами господарювання. На підприємстві здійснювалась оптова торгівля нафтопродуктами на підставі договорів-поставок, а не роздрібна торгівля через РРО. Оплата по договорах-поставках покупцями здійснювалась в безготівковій формі через банківський рахунок підприємства. Вказані господарські операції відображено в оборотно-сальдових відомостях по 361 та 631 рах. в частині взаєморозрахунків між ТОВ СП «Комп»ютекс Авто» ЛТД та суб»єктами господарювання покупцями нафтопродуктів, на відпущені нафтопродукти позивачем виписано податкові накладні. Сам відпуск нафтопродуктів відбувався безпосередньо по відомостях. Тому, враховуючи узгоджені умови відпуску нафтопродуктів своїм покупцям, позивач проводив через АЗС не лише операції з продажу нафтопродуктів (пального) кінцевим споживачам, але операції з відпуску нафтопродуктів (пального) суб»єктам господарювання, які закупили його по безготівковому розрахунку та використовували в своїй подальшій комерційній діяльності, що не заборонено нормами діючого законодавства. При цьому, в цих випадках розрахунки через РРО вже не проводились, чеки не вибивались, так як оплата за оптові партії нафтопродуктів надходила від суб»єктів господарювання через банк на розрахунковий рахунок підприємства. В той час, для внутрішнього контролю по підприємству, відомості про ці операції ТОВ СП «Комп»ютекс Авто» ЛТД відображало в Z звітах по РРО. Це не заборонено по бухгалтерському обліку.

Описані вище фінансово-господарські операції позивача не підпадають під роз»яснення п. 2 листа ДФС України від 18.03.2015 року № 9132/7/99-99-19-03-03-17 «Щодо практичного застосування положень Кодексу» та не є об»єктом оподаткування акцизними податком з роздрібних продажів відповідно до п.п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 Кодексу.

Також, позивач зазначає що підприємство стоїть на обліку, як основний платник в ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області. Відповідно, у разі можливого допущення позивачем порушень у сфері податкового законодавства, застосувати податкове повідомлення-рішення до нього має лише вказана ДПІ.

Однак, спірне рішення, прийняте неналежним суб»єктом владних повноважень, а саме ДПІ у Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області, що вже є достатньою підставою для його скасування.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю спільного українсько російського підприємства «Комп»ютекс Авто» ЛТД оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 17.07.2015 року відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ СП «Комп»ютекс Авто» ЛТД з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати акцизного податку з реалізації підакцизних товарів за період з січень, лютий, березень, квітень 2015 року. За результатами проведеної перевірки складено акт № 540/22-02/22331602.

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.п. 213.1.9. п. 213.1. ст. 213, п.п. 215.3.10. п. 215.3. ст. 215, п.п. 216.9. ст. 216 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов»язань із сплати акцизного податку щодо реалізації суб»єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у січні 2015 року в сумі 10605,00 грн., у лютому 2015 року в сумі 25910,00 грн., у березні 2015 року в сумі 30102,00 грн., у квітні в сумі 21594,00 грн.

18.08.2015 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення за № 000582200, яким згідно з п.п. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54, п. 123.1. ст. 123 ПК України на підставі акта перевірки № 540/22-02/22331602 від 17.07.2015 року встановлено порушення п.п. 213.1.9. п. 213.1. ст. 213, п.п. 215.3.10. п. 215.3. ст. 215, п.п. 216.9. ст. 216 ПК України, у зв»язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов»язання за платежем акцизний податок з реалізації суб»єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 110 263,75 грн., в тому числі основний платіж 88 211,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції 22 052,75 грн.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Надані позивачем докази жодним чином не підтверджують факт реалізації позивачем нафтопродуктів суб»єктам підприємницької діяльності, які використовували таке пальне в своїй подальшій комерційній діяльності, оскільки пальне придбавалось безпосередньо в бензобаки автомобілів, що по суті унеможливлює подальший продаж такого пального з комерційною метою.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов»язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов»язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Розділ VI ПК України регулює порядок сплати акцизного податку. Нормами вказаного розділу визначаються, зокрема, платники податку, об»єкт оподаткування, база оподаткування, підакцизні товари та ставки податку, дата виникнення податкових зобов»язань, порядок і строки сплати податку.

Відповідно до п.п. 14.1.4 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підпунктом 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 ПК України визначено, що платниками акцизного податку є особа суб»єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно із п. 215.1 ст. 215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

При цьому, п.п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України передбачено, що одним із об»єктів оподаткування зазначеного податку є операції з реалізації суб»єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб»єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб»єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб»єктах господарювання громадського харчування.

Таким чином, обов»язковою умовою реалізації суб»єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є передача цих товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Національний стандарт України ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять», затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 05.07.2004 року №130, надає визначення поняттям роздрібної та оптової торгівлі.

Роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг.

Оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов»язаних із цим послуг.

Крім того, можливість здійснення суб»єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів реалізації підакцизних товарів кінцевим споживачам (якими є також суб»єкти господарювання), що не є об»єктом оподаткування акцизним податком випливає також зі змісту декларації з акцизного податку, що затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 №14, з якого вбачається, що в декларації зазначаються дані щодо реалізації товарів кінцевим споживачам, що є об»єктом оподаткування акцизним податком з роздрібної реалізації підакцизних товарів та інформаційні дані реалізації товарів для комерційного використання, що не є об»єктом оподаткування акцизним податком з роздрібної реалізації підакцизних товарів, а операції відпуску нафтопродуктів з колонок, що не є реалізацією, в декларації не відображаються:

графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків;

графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання;

у графі 5 «Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр. 3 - гр. 4)» вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

Таким чином, з наведеного вбачається, що законодавцем окремою графою виділено вартість підакцизних товарів, реалізованих для комерційного використання, та які не включаються у базу оподаткування акцизним податком.

Порядок відпуску нафтопродуктів на АЗС врегульовано Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв»язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155 (далі - Інструкція №281).

Відповідно до пункту 10.3 даної Інструкції відпуск нафтопродуктів здійснюється: 1) за готівку; 2) за відомостями; 3) за талонами; 4) за платіжними картками.

Пунктом 216.9 ст. 216 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов»язань щодо реалізації суб»єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265), а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Відповідно до ст. 2 Закону №265 розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відтак, з наведеного випливає, що відпуск нафтопродуктів такими способами як за талонами, не підпадає під регулювання нормами Закону №265.

Позивачем на підтвердження обґрунтування позовних вимог надано суду копії наступних документів:

- договору поставки №ДГ - 007 від 18.02.2013 року, укладеного між ТОВ СП «Комп»ютекс Авто» ЛТД як Постачальник, та ПП «Захід-Бетон-Буд» як Покупцем, згідно якого Постачальник зобов»язується поставити та передати у власність Покупцю нафтопродукти, а Покупець зобов»язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

- видаткових накладних №РН-0000465 від 31.01.2015 року, №РН-0000996 від 28.02.2016 року, №РН-0001788 від 31.03.2015 року, №РН-0002332 від 30.01.2015 року;

- талонів покупця на отримання нафтопродуктів на АЗС СУРП ТОВ «Комп»ютекс Авто» ЛТД.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відпуск нафтопродуктів через мережу АЗС за талонами не являється операцією з реалізації нафтопродуктів, а висновок контролюючого органу про те, що торгівля нафтопродуктами через мережу АЗС можлива лише в роздріб, є суб»єктивним та призводить до неправильного трактування норм податкового законодавства. Законодавством не встановлено обмежень щодо торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС оптом, відповідно не кожен факт продажу пального на АЗС є роздрібним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що надані позивачем докази жодним чином не підтверджують факт реалізації позивачем нафтопродуктів суб»єктам підприємницької діяльності, які використовували таке пальне в своїй подальшій комерційній діяльності, оскільки пальне придбавалось безпосередньо в бензобаки автомобілів, що по суті унеможливлює подальший продаж такого пального з комерційною метою, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм не належну правову оцінку через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 6 цієї статті встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду задоволено адміністративний позов в повному обсязі, то таким чином, на користь позивача слід присудити 3 473,37 грн. (1 653,97 грн. за подання адміністративного позову та 1 819,40 грн. за подання апеляційної скарги на рішення суду) сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько російського підприємства «Комп»ютекс Авто» ЛТД задовольнити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у справі №813/6424/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 18.08.2015 року №.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько російського підприємства «Комп»ютекс Авто» ЛТД () суму судових витрат у розмірі 3 473 (три тисячі чотириста сімдесят три) гривні 37 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_3

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14.09.2016 року.