Справа № 803/1368/16
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року Справа № 803/1368/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Ковельська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Ковельська ОДПІ, Інспекція, позивач) звернулася з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 10480 грн. 78 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач перебуває на обліку як платник податків у Ковельській ОДПІ та всупереч вимогам податкового законодавства не сплатив узгоджені грошові зобовязання у розмірі 10480 грн. 78 коп. Інспекцією вживалися заходи досудового погашення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак це не призвело до погашення податкового боргу, тому позивач просить суд стягнути його з відповідача на користь місцевого бюджету Любомльської міської ради.

Представник позивача, субєкта владних повноважень, у судове засідання не прибув, однак у клопотанні від 19 вересня 2016 року №12150/03-06-10-13 просить суд розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. (а.с.34).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа (далі КАС України), яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У судове засідання на розгляд справи призначеної на 21 вересня 2016 року відповідач не прибув, свого представника не направив, заяву про розгляд справи без її участі не подав, про причини неприбуття не повідомив, хоча відповідно до частини восьмої статті 35 КАС України був належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з якого вбачається що ухвали суду від 12 вересня 2016 року та повістка про виклик в адміністративній справі була вручена адресату особисто 15 вересня 2016 року (а.с.32), причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

За правилами частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. Частиною першою статті 41 КАС України передбачено, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки в судове засідання сторони не прибули (при цьому, представник позивача просить суд розглядати справу за відсутності його представника, що є його правом, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання), зазначене не перешкоджає судовому розгляду, тому дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів та судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 09 березня 1999 року зареєстрований Любомльською районної державною адміністрацією Волинської області як фізична особа підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26 серпня 2016 року за № (а.с.6-8). Відповідач перебуває на податковому обліку в Ковельській ОДПІ (Любомльське відділення за №483, що підтверджено реєстраційними даними з ІС «Податковий блок» (а.с.9).

Також, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є платником орендної плати за землю державної або комунальної, що підтверджується поданими відповідачем копіями податкових декларацій з плати за землю за 2015 та 2016 роки. Податковий борг відповідача із орендної плати за землю виник в результаті самостійного нарахування платником грошового зобовязання згідно декларації F0602004 від 20 лютого 2015 року та F0602006 від 19 лютого 2016 року (а.с10-16). Враховуючи часткову сплату вищевказаного податку сума боргу становить 9442 грн. 18 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 01 серпня 2016 року та копією облікової картки платника податків з орендної плати з фізичних осіб за період з 21 грудня 2014 року по 31 липня 2016 року (а.с.5,17-25). Також, внаслідок несвоєчасної сплати податкових зобовязань відповідачу нарахована пеня в сумі 1038 грн. 60 коп.

Таким чином, загальна сума заборгованості ФОП ОСОБА_1 по орендній платі за землю державної або комунальної становить 10480 грн. 78 коп.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) передбачено, що платники податків зобовязані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк.

Як визначено у підпунктах 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання; грошове зобовязання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є землекористувачі.

Об'єктами оподаткування земельного податку в розумінні підпункту 270.1.1 пункту 270.1 стаття 270 ПК України є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно із статтею 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно із пунктом 287.3 статті 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Всупереч вимогам статті 46 ПК України відповідач не належним чином виконує свій податковий обовязок щодо своєчасності, повноти сплати податків та неподаткових платежів до бюджету.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такі випадки встановлено, зокрема, пунктом 288.7 статті 288 ПК України, відповідно до якого податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до вимог статті 59 ПК України Ковельською ОДПІ відповідачу надсилалась податкова вимога від 06 серпня 2913 року №3-22, яка залишились без належного реагування (а.с.26).

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до пункту 41.5 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно з пунктами 95.1 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Підпунктом 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог про стягнення податкового боргу в сумі 10480 грн. 78 коп. на користь місцевого бюджету Любомльської міської ради.

Керуючись статтями 11,17,41,122,128,158,160,162,163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (44300, Волинська область, місто Любомль, вулиця Поштова, будинок 58, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) податковий борг в сумі 10480 грн. 78 коп. (десять тисяч чотириста вісімдесят гривень сімдесят вісім копійок) на користь місцевого бюджету Любомльської міської ради.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський