Справа № 816/1052/16
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 р.Справа № 816/1052/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2016р. по справі № 816/1052/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування вимог,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі Кременчуцька ОДПІ, відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2014 №Ф-/6292, від 19.04.2016 №Ф-6889-25/437.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано вимоги Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції від 17 листопада 2014 року №Ф-/6292 та від 19 квітня 2016 року №Ф-6889-25/437.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження судом першої інстанції доказів та встановлення обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу з податку на доходи фізичних осіб за 2011-2013 роки на загальну суму 257800,00 грн., на який нараховується єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, за рахунок відповідного завищення витрат в завязку з віднесенням до їх складу вартості придбаних ТМЦ, без одержання доходу в періоді, в якому дані витрати понесені.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 /ідентифікаційний номер / зареєстрований як фізична особа-підприємець 25.07.1996 (а.с. 11), перебуває на податковому обліку у Кременчуцькій ОДПІ.

У період із 28.10.2014 по 10.11.2014 Кременчуцькою ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

За результатами проведеної перевірки складений акт від 17.10.2014 № 2666/16-03-17-01-10/НОМЕР_1, у якому зафіксовані порушення, зокрема, пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 38 670 грн, в т.ч. по періодах: за 2011 рік у сумі 13200 грн, за 2012 рік у сумі 9960 грн, за 2013 рік у сумі 15510 грн; пункту 2 статті 7, пункту 11 статті 8, пункту 2 статті 9 розділ III Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" в результаті чого за перевіряємий період донараховано суму єдиного соціального внеску у розмірі 89 456,58 грн., в т.ч. по періодах: за 2011 рік у сумі 30 535,99 грн; за 2012 рік у сумі 23 040,80 грн; за 2013 рік у сумі 35 879,79 грн (а.с. 38-62).

На підставі акта перевірки від 17.10.2014 № 2666/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 Кременчуцькою ОДПІ прийнято, зокрема:

- податкове повідомлення-рішення від 04.12.2014 №/12805, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем в розмірі 38 670 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 19 335 грн (а.с. 78);

- рішення від 04.12.2014 №/12808 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 8 678,47 грн.

У зв'язку із встановленим під час перевірки заниженням єдиного соціального внеску, Кременчуцькою ОДПІ також винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2014 № Ф-/6292 на суму недоїмки 89456,58 грн (а.с. 7) та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.04.2016 № Ф-6889-25/437 на суму 89428,51 грн (а.с. 8).

Рішенням Головного управління Міндоходів у Полтавській області про результати розгляду скарги від 29.12.2014 № 876/К/16-31-10-04-12 вимога про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2014 № Ф-/6292 залишена без змін, скарга позивача без задоволення (а.с. 122-124).

Не погодившись із вказаними вимогами про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності визначення позивачем чистого оподаткованого доходу протягом охопленого перевіркою періоду, а також необґрунтованості висновку податкового органу щодо неправомірного визначення суми доходу, на який нараховується єдиний внесок.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Виходячи з позиції контролюючого органу, ФОП ОСОБА_1 завищено валові витрати і відповідно занижено чистий оподатковуваний дохід з податку на доходи фізичних осіб за 2011-2013 роки на загальну суму 257800 грн, що вплинуло на правильність визначення бази для нарахування єдиного соціального внеску, у результаті чого в основу прийняття вказаних вимог про сплату боргу з єдиного соціального внеску покладено висновки відповідача про порушення позивачем вимог пункту 2 частини першої статті 7, пункту 11 статті 8, пункту 2 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування".

Між тим, колегія суддів вважає безпідставними вказані доводи контролюючого органу та виходить з наступного.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті які обрати спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За приписами ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як вбачається з матеріалів справи постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 у справі № 816/4282/15 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Кременчуцької ОДПІ про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних санкцій визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.12.2014 №/12805 та рішення від 04.12.2014 №/12808. Постанова набрала законної сили 22.12.2015 (а.с. 110-115).

Зі змісту вказаної постанови встановлено, що Кременчуцькою ОДПІ не доведено факт порушення позивачем пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України по господарським операціям з ТОВ "Данон", що полягає у заниженні податку на доходи з фізичних осіб за 2011-2013 роки на загальну суму 38 670 грн., та відповідно не доведено факту порушення позивачем пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та заниження єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у загальній сумі 89456,58 грн, у зв'язку із чим штрафні санкції в розмірі 8678,47 грн. застосовані до позивача безпідставно та неправомірно.

Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили, надано правову оцінку податковому повідомленню-рішенню Кременчуцької ОДПІ від 04.12.2014 №/12805 про донарахування грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем в розмірі 38 670 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 19 335 грн та рішенню від 04.12.2014 №/12808 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 8 678,47 грн, та визнано їх протиправними і скасовано.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, з урахуванням обставин, встановлених в ході розгляду справи № 816/4282/15, та висновків суду, зроблених під час дослідження обставин прийняття податкового повідомлення-рішення від 04.12.2014 №/12805, щодо правомірності формування позивачем витрат за 2011-2013 роки, та рішення від 04.12.2014 №/12808 про застосування штрафних санкцій, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для нарахування суми єдиного внеску.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції від 17 листопада 2014 року №Ф-/6292 та від 19 квітня 2016 року №Ф-6889-25/437.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, переглянувши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Законом України Про судовий збір, в редакції після 1 вересня 2015 року податковий орган не звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2016 року апелянту, Кременчуцькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду до моменту прийняття судового рішення.

Відповідно до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь особи, що подала апеляційну скаргу субєкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору в розмірі 983,72 грн за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2016р. по справі № 816/1052/16 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області судовий збір у розмірі 983 (дев'ятсот вісімдесят три) гривні 72 копійки на реквізити: отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено 15.09.2016р.