Справа № 242/1605/13-а (2а/242/74/13)
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" серпня 2016 р. м. Київ К/800/38395/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Пасічник С.С., Ситников О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 16.05.2013р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.07.2013р. у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними щодо перерахунку розміру пенсії з втрати годувальника, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, уточнивши який просила зобов'язати відповідача здійснити перерахунок і виплату її пенсії з 01.04.2013р. відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та скасувати рішення № 963 від 11.04.2013р. про відмову у перерахунку пенсії.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 16.05.2013р., яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.07.2013р., позов задоволено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачені види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема в частині першій цієї статті зазначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Розділом V вказаного Закону визначено умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у зв'язку з втратою годувальника на всіх членів сім'ї, виділення частки пенсії (стаття 39).

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачка перебуває на обліку у відповідача та з 2002 року отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальник, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В березні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії по заробітку померлого годувальника та відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 963 від 11.04.2013р. у перерахунку пенсії відмовлено, оскільки згідно наданих документів встановлено, що розмір заробітної плати за період з 01.04.1989р. по 31.03.1994р. менший, ніж розмір заробітної плати, з якого було розраховано пенсію.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що перерахунок пенсії позивачки із застосуванням положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» здійснено з порушенням норм матеріального права, оскільки цей Закон відповідно до абзацу 2 пункту 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підлягає застосуванню лише в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-67а14), 15 липня 2014 року (справа № № 21-263а14), 14 жовтня 2014 року (справа № 21-445а14) 13 січня 2015 року (справа № 21-553а14).

Поряд з тим, задовольняючи позовні вимоги в частині скасування рішення відповідача від 11.04.2013р. № 963 та скасовуючи це рішення, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що така відмова стосувалась перерахунку раніше призначеної пенсії позивачки лише по заробітку відповідно до статті 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В порушення вимог статті 159 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення суди в цій частині не встановили чи правомірно відповідач відмовив у перерахунку пенсії позивачки по заробітку, доказів в цій частині не дослідили і мотивів рішення не навели.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

В свою чергу підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд відповідно до частини 2 статті 227 КАС України є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області задовольнити частково.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 16.05.2013р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.07.2013р. у даній справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: С.С. Пасічник

О.Ф. Ситников