Справа № 806/637/16
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА
іменем України

"15" вересня 2016 р. Справа № 806/637/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Шидловського В.Б.
суддів: Євпак В.В.
Капустинського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника позивача: Коржилова Ю.Є.
представника відповідача: Москаленка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" травня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вирішити питання щодо призначення одноразової грошової допомоги ,

ВСТАНОВИВ

21 квітня 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд зобов`язати відповідача вирішити питання щодо призначення йому, як інваліду 2 групи, з 28.12.2015 року одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від "26" травня 2016 року зобов`язано відповідача вирішити питання щодо призначення позивачу, як інваліду ІІ групи, з 28 грудня 2015 року одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Матеріали справи свідчать, що позивач - ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР в складі Прикордонних військ КДБ СРСР у військовій частині НОМЕР_1 з 25.10.1981 року по 09.02.1984 року та був звільнений в запас відповідно до наказу Міністра оборони СРСР від 27.09.1983 року № 231.
В період з 01.06.1982 року по 08.02.1984 року позивач проходив військову службу на території Республіки Афганістан та приймав участь в бойових діях, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2 та копією архівної довідки ФСБ РФ від 23.04.2014 №21/59/С-13402.
Рішенням Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 15.05.2013 року №1183 встановлено, що отримані позивачем поранення (контузія) та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується копією витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 15.05.2013 року №1183, копією висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 07.05.2013 року №749/Ж та Положенням про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за №1109/15800.
25.06.2013 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 позивачу встановлено 3 групу інвалідності з 14.06.2013 року, яка настала внаслідок поранення (контузії) та захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, що підтверджується довідкою Житомирського обласного МСЕК №2 серія 10 ААБ №654903 від 25.06.2013 року.
28.12.2015 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 позивачу встановлено 2 групу інвалідності довічно з 28.12.2015 року, яка настала внаслідок поранення (контузії) та захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, що підтверджується копією довідки Житомирського обласного МСЕК №2 серія 12 ААА №218770 від 28.12.2015 року.
28.12.2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації позивачу встановлено статус інваліда війни 2 групи безтерміново, що підтверджується копією посвідчення ІВ 2 групи серія НОМЕР_3 від 28.12.2015 року.
20.01.2016 року позивачем подано заяву до Міністерства оборони України, Житомирського обласного військового комісаріату через Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат для виплати одноразової грошової допомоги, відповідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як інваліду 2 групи та додані необхідні документи.
Житомирський обласний військовий комісаріат направив до Міністерства оборони України документи (висновок) щодо призначення одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.
Листом Міністерства оборони України від 26.02.2016 року №248/3/6/956 позивачу повернуті документи без реалізації, оскільки, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом держаної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, а отже рекомендовано звернутись до Державної прикордонної служби України.
16.03.2016 року для виплати одноразової грошової допомоги, відповідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач звернувся до Державної прикордонної служби України.
Листом Державної прикордонної служби України від 29.02.2016 року №11/С-1757 повідомлено, що дійсно, в період з 1982 року по 1984 року позивач проходив строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що входила до складу Прикордонних військ КДБ СРСР які відповідно до статті 4 Закону СРСР "О всеобщей воинской обязаности" від 12.10.1967 року до 21.03.1989 року були складовою Збройних Сил СРСР.
Враховуючи той факт, що позивач призивався та звільнявся з військової служби наказами Міністерства оборони СРСР і Державна прикордонна служба України не є правонаступником Прикордонних військ КДБ СРСР, йому рекомендовано звернутися за призначенням одноразової грошової допомоги до Міністерства оборони України.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога:
- встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;
250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи;
200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи;
150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.
Матеріалами справи встановлено, що поранення, контузія та захворювання позивача пов`язані з виконанням ним обов`язків військової служби.
Враховуючи вищенаведене, позивач як військовослужбовець має право на одержання одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.
Колегія суддів вважає, що застосування статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з фактом звільнення позивача з служби, а з часом встановлення інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Аналогічний правовий висновок був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 року (справа № 21-446а14) та від 21.04.2015 року (справа № 21-135а15).
Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25.12.2013 року № 975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком затвердженим відповідною постановою, мають право на одержання одноразової грошової допомоги, допомога що не призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на одержання допомоги.
З урахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність відмови Міністерства оборони України позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності, яка настала після звільнення з військової служби, але внаслідок поранення та захворювання, що мало місце в період її проходження.
Колегія суддів вважає, що позивачем доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням інвалідності другої групи з 28.12.2015 року внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії - не доведена.
Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" травня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: В.В. Євпак

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "15" вересня 2016 р.

Роздруковано та надіслано: рек з пов про вруч
1 - в справу:
2 - позивачу: ОСОБА_1 АДРЕСА_1
представник позивача: Коржилов Ю.Є. ,

АДРЕСА_2 - відповідачу: Міністерство оборони України проспект Повітрофлотський,6, м.Київ, 03168
4 - третій особі: Житомирський обласний військовий комісаріат - вул.Параджанова,4, м.Житомир, 10001,