Справа № 736/682/16-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 736/682/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Корха О.І. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

15 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Піхоцької Марини Миколаївни на постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Піхоцької Марини Миколаївни, Управління патрульної поліції у місті Чернігові Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Корюківського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Піхоцької Марини Миколаївни, Управління патрульної поліції у місті Чернігові Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд:

Скасувати постанову від 02.06.2016 року у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 664156, винесену відносно мене інспектором роти №3 БУПП в М.Чернігові ДПП рядовим поліції Піхоцькою Мариною Миколаївною.

Постановою Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Відповідачем, Інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Піхоцькою Мариною Миколаївною, подано апеляційну скаргу, у якій вона просить скасувати постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2016 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності винесення постанови про адміністративне правопорушення.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, ознайомившись із наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що транспортний засіб (мікроавтобус) марки Mercedes-Benz, державний номерний знак СВ 12798 ВС, яким керував позивач знаходився на стоянці поблизу магазину «Магістраль», біля Привокзальної площі в м. Чернігові, а не в зоні дії дорожнього знаку 4.13 «Доріжка для пішоходів».

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інтонації, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 02.06.2016 року відносно позивача інспектором роти №3 БУПП в м. Чернігові ДПП рядовим поліції Піхоцькою М.М. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №664156, яку позивач отримав поштою 34.06.2016 року.

Згідно вказаної постанови, суть правопорушення полягає в тому, що 02.06.2016 року > 17 год. 45 хв. в місті Чернігові по проспекту Перемоги, 1, ОСОБА_3 керував транспортним засобом Mercedes-Benz д/н НОМЕР_1, не дотримався вимог д.з. 4.13 доріжка для пішоходів», а саме: здійснив стоянку в зоні дії д.з. 4.13, чим порушив вимоги ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.І ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень на користь держави.

Даючи оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з законодавством, що регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:

про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Крім того, пункт 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі по тексту - Інструкція) визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП. Таким чином, співробітником патрульної поліції правомірно не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а винесено саме постанову.

Таким чином, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення без попереднього складання протоколу, в даному випадку відповідає вимогам закону.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частина 1 ст. 122 КУпПА визначає, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Так, з матеріалів справи, також вбачається, що ОСОБА_3 працює водієм у приватному підприємстві «Торнадо-Люкс», яке займається пасажирськими перевезеннями. Транспортний засіб Mercedes-Benz д/н НОМЕР_1 належить на праві власності зазначеному підприємству.

02.06.2016 року, згідно дорожнього листа автобуса №017538 на замовлення ФОП Приходько позивач мав здійснити нерегулярне перевезення пасажирів. В той момент, коли до ОСОБА_3 підійшла інспектор поліції, мікроавтобус Mercedes-Benz д/н НОМЕР_1 знаходився на стоянці поблизу магазину «Магістраль».

Позивач в позові зазначив, що він здійснив стоянку на стоянці біля магазину «Магістраль» і аж ніяк не в зоні дії дорожнього знаку 4.13, який від зазначеної стоянки за напрямом руху знаходиться близько 100 метрів ліворуч, перешкоди для руху інших транспортних засобів, які перебували в той час на стоянці.

Дорожній знак 4.13 «Доріжка для пішоходів» застосовується для позначення доріжки, призначеної тільки для руху пішоходів, а також пішохідних зон або ділянок доріг, виділених для руху пішоходів.

По пішохідних доріжках дозволяється рухатися особам в інвалідних колясках без двигуна, вести велосипед, мотоцикл, вести санки, візок, дитячу або інвалідну коляску.

Колегія суддів зауважує, що з долучених позивачем до матеріалів фото вбачається, що стоянка мікроавтобусів знаходиться не в зоні дії дорожнього знаку, а на значній відстані. Позивач ОСОБА_3 вважає, що суб'єктивна думка, припущення та бажання інспектора поліції скласти протокол для «статистики», «звітності» або «галочки» не є законною підставою, не може бути достовірним та належним доказом, на якому ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі.

На підставі ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення , особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.22 КпАП України, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, посадова особа, уповноважена вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Посадовцем не враховано, що позивач це порушення вчинив не навмисно, дане правопорушення є незначним, скоєне вперше, від правопорушення не настало ніяких наслідків, натомість дії позивача при вказаних обставинах є малозначними.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 62 ч.3 Конституції України - усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, аналізуючи в сукупності вищенаведене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, враховуючи, те, що позивач це порушення вчинив не навмисно, дане правопорушення є незначним, скоєне вперше, від правопорушення не настало ніяких наслідків, керуючись законом і правосвідомістю, тому суд приходить до висновку, що провадження в справі слід закрити по малозначності, обмежитись, щодо порушника (позивача) усним зауваженням.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Піхоцької Марини Миколаївни на Постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.