Справа № П/811/712/16
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2016 року справа № П/811/712/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Бондар Я.Г. та представників:
позивача: Дяченка А.І. та Дяченка П.І.;
відповідача: Лічканенко А.В.;
третя особа: не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до третя особаУправління Служби безпеки України в Кіровоградській області Кармазін Олександр Васильович
провизнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , в якому просить суд:
1.визнати протиправним та скасувати накладене на ОСОБА_1 рапортом помічника начальника Управління (з господарської діяльності) начальника сектору господарського забезпечення Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області Кармазіна О.В. від 03.06.2016 року дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження;
2.стягнути з Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 гривня.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що 03.06.2016 року рапортом помічника начальника Управління (з господарської ді яльності) - начальника сектору господарського забезпечення УСБ України в Кіровоградській області Кармазіна О.В. на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження. При цьому позивач зазначав, що стягнення накладено на думку керівництва за його недбале ставлення до вико нання службових обов`язків, що призвело до вимог порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних сил України.
Позивач вважає накладення вказаного дисциплінарною стягнення незаконним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Відповідач вимоги ухвали суду від 21.06.2016 року повністю не виконав, письмових пояснень з посиланням на норми чинного законодавства суду не надав.
В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. При цьому зазначила, що позивач не виконав наказ безпосереднього начальника, чим порушив вимоги статей 11, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України. Представник відповідача зазначала, що стягнення накладено на підставі та у спосіб визначені чинним законодавством України.
Розглянувши позовну заяву, долучені до справи документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 21.04.2012 року між позивачем - ОСОБА_1 та нача льником Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області ОСОБА_3 укла дено контракт про проходження військової служби у Службі безпеки України строком на п`ять років, починаючи з 21.06.20012 року по 21.06.2017 року (а.с.11-12).
29.01.2013 року наказом Начальника Управління СБ України в Кіровоградській області №13-ос позивача виведено в розпорядження прямого керівника - начальника УСБУ в Кіровоградській області.
12.05.2016 року начальником УСБУ в Кіровоградській області винесено розпорядження №15/ДСК «Про організацію діяльності на момент розпорядження ОСОБА_1 ». Зазначеним розпорядженням визначено безпосереднім начальником на період перебування у розпорядженні призначено помічника начальника Управління (з господарської діяльності) начальника сектору господарського забезпечення Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області або особу, яка тимчасово виконує його обв`язки, а серед обов`язків передбачено й складання дефектних актів на проведення поточних та капітальних ремонтів будівель і споруд (а.с.42-43).
Так, 26.05.2016 року начальником СГЗ УСБУ В Кіровоградській області ОСОБА_2 позивачу надано вказівку надати допомогу інженеру ОСОБА_4 у підготовці дефектних актів та актів списання матеріальних цінностей.
З метою виконання вищезазначеної вказівки та у зв`язку з відсутністю відповідних знань та досвіду щодо підготовки дефектних актів та актів списання матеріальних цінностей позивач звернувся для надання консультації до співробітника Управління ЖКГ міськвиконкому ОСОБА_5 . В свою чергу ОСОБА_5 визначила, що зустрітися зможе лише 02.06.2016 року.
02.06.2016 року позивача викликано до начальника СГЗ УСБУ ОСОБА_2 та запропоновано надати пояснення з приводу відсутності підготовлених дефектних актів та актів списання матеріальних цінностей станом на 31.05.2016 року.
Позивачем шляхом подачі рапорту від 02.06.2016 року на ім`я останнього викладено причини та підстави відсутності дефектних актів та актів списання матеріальних цінностей (а.с.20-21).
Надаючи правову оцінку обґрунтованості позовних вимог, відповідним доводам позивача та відповідачів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Суд зазначає, що юридична відповідальність співробітників СБУ - це встановлені державою заходи примусу (впливу), як застосовуються за вчинене правопорушення. При цьому існує два необхідних елементи юридичної відповідальності в загальному значенні, які є тотожними і для співробітників СБУ: перший закон як правова підстава настання юридичної відповідальності, другий - наявний проступок (дисциплінарний, адміністративний), злочин.
Згідно п.1 ст.35 Закону України «Про Службу безпеки України» (далі Закон) співробітники СБУ самостійно приймають рішення в межах своїх повноважень, вони повинні відмовитися від виконання будь яких наказів, розпоряджень або вказівок, які суперечать чинному законодавству. За протиправні дії та бездіяльність вони несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність.
Згідно з п.2 вищезазначеної статті співробітники СБУ, які виконують свої обов`язки відповідно до наданих законодавством повноважень і в рамках закон
Дисциплінарна відповідальність співробітників СБУ регламентується Дисциплінарним Статутом Збройних Сил України, затвердженим Верховною Радою 24 березня 1999 р. Суд зазначає, що не існує спеціального дисциплінарного статуту, який би регламентував діяльність Служби безпеки України.
При цьому суд зазначає, що застосування правової відповідальності до співробітників органів СБУ можливе лише тоді, коли наявні всі ознаки складу правопорушення, які повинні аналізуватися в сукупності, системі. Лише після цього до правопорушника повинні бути застосовані заходи впливу, які передбачені чинним законодавством.
Досліджуючи спірні правовідносини судом встановлено, що позивач до виведення в розпорядження прямого керівника - начальника УСБУ в Кіровоградській області проходив службу в оперативному підрозділі УСБУ в Кіровоградській області та має юридичну освіту.
З огляду зазначене, суд вважає, що позивач не маючи жодного досвіду роботи з означеного питання та не будучи ознайомленим у встановленому законом порядку із змінами умов праці та новими функціональними обов`язками, а також з нормативно-правовими актами, які регламентують порядок підготовку для складання дефектних актів та актів списання матеріальних цінностей не міг оперативно підготувати відповідну інформацію.
Допитана в якості свідка співробітник Управління ЖКГ міськвиконкому ОСОБА_5 зазначила, що наприкінці травня до неї звернувся позивач в приватному порядку для надання консультації щодо підготовки для складання дефектних актів та актів списання матеріальних цінностей. Проте у зв`язку з великою завантаженістю щодо виконання своїх посадових обов`язків неодноразово відкладала зустріч з позивачем. Лише 02.06.2016 року свідок зустрілася з позивачем надала відповідні консультації. При цьому свідок пояснила, що під час консультування позивача зазначила про те, що підготовка та складання зазначених актів здійснюється відповідно до Державних будівельних норм України. Для правильного складання даних актів надала для ознайомлення та вивчення збірку Державних будівельних норм України.
В судовому засіданні ОСОБА_2 зазначав, що при наданні вказівки ним не з`ясовувалось, чи обізнаний ОСОБА_1 у відомчих норматив но-правових актах, що регулюють порядок списання матеріальних цінностей, оскільки цим питанням повинен займатися інший підрозділ; не надано доступу до самих матеріальних цінностей, що підлягають списанню.
Суд вважає, що надаючи вказівку керівник повинен був врахувати спеціальність, освіту, навички, досвід позивача та раціонально співрозмірити та визначати в який час позивач фізично зможе виконати дану вказівку.
Відповідно до ч.3 ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно віл обставин скоєного правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Згідно ст.84 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого стягнення передує перевірка причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 1995 року по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обгрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
26.09.2006 року Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Грабчук проти України» зазначив, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону. Цього достатньо, навіть за відсутності жодного формального висновку, що існує деяка підстава припустити, що посадова особа вважає цю особу винною. Питання, чи порушує твердження посадової принцип презумпції невинуватості, має бути з`ясоване у контексті тих фактичних обставин, у яких це твердження було зроблене твердження посадової особи.
З огляду на зазначене, суд зауважує, що встановлені судом факти, обставини, вина та умисел відповідно до вимог Дисциплінарного Статуту Збройних сил України та загальних вимог законодавства помічником начальника Управління (з господарської діяльності) начальник сектору господарського забезпечення Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області Кармазіним О.В. не перевірялися та не з`ясовувалися.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту про списання матеріальних цінностей від 06.06.2016 року наказом начальника УСБУ в Кіровоградській області від 04.11.2015 року №355 для списання матеріальних цінностей створено комісію в складі:
- перший заступник УСБУ в Кіровоградській області Бродченка Ю.Г. (голова комісії),
- начальник СГЗ УСБУ Кармазіна О.В., т.в.о. начальника ФІНВ УСБУ Бовтун О.Ф,
- начальник сектора ІАВ Здоровенка С.М.,
- комендант СГЗ УСУ Костенка Ю.А.
- матеріально-відповідальна особи інженера СГЗ ОСОБА_4 .

З дослідженого дефектного акту на виконання ремонтно-будівельних робіт мийки га ража Управління СБ України в Кіровоградській області судом встановлено, що особою, яка склала акт зазначено безпосередньо інженер СГЗ УСБУ в Кіровоградській області Кіреєв П.О., а особою, яка погодила виконання робіт, - начальник СГЗ УСБУ Кармазін О.В. (а.с.22-23).
Таким чином, з досліджених документів позивач - ОСОБА_1 , не входив до складу комісії визначеної наказом начальника УСБУ для підготовки та списання матеріальних цінностей.
Допитаний в якості свідка інженер СГЗ ОСОБА_4 зазначив, що наказ про підготовку та складання зазначених актів надався безпосередньо йому та відповідальним за виконання даного наказу є саме він, про що і зазначено у самих актах. При цьому, свідок зазначив, що позивач відповідно до вказівки був залучений фактично для допомоги.
Досліджуючи питання виконання строків виконання наказу ОСОБА_2 щодо складання зазначених актів свідок зазначив, що працює на посаді інженера більше року і раніше не складав актів про дефектних актів та актів списання матеріальних цінностей. Останні акти дефектні акти та акти списання матеріальних цінностей в Управлінні складалися в осени 2015 року. При цьому свідок зауважив, що він також не має жодного досвіду роботи з означеного питання і данні акти фактично складалися працівником комендатури.
В судовому засіданні помічник начальника Управління (з господарської діяльності) начальник сектору господарського забезпечення Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області Кармазін О.В. зазначав, суду про те, що відповідні акти складаються та підписуються відповідальною особою кожні півтора дві місяці.
Однак, відповідно до положень Типової інструкції про порядок списання мате ріальних цінностей з балансу бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України та Міністерства економіки України від 10.08.2001 року № 142/181, жодних строків та термінів для складання дефектних актів та актів списання матеріальних цінностей не передбачено взагалі. Такі акти складаються по мірі необ хідності з огляду на зношеність матеріальних цінностей або їх втрату.
Згідно п.6 вказаної Інструкції, - для визначення непридатності матеріальних цінностей і встановлення неможливості або неефективності проведення їх відновлювального ремонту, а також для оформлення необхідної документації на списання цін ностей, наказом керівника установи щорічно створюється постійно діюча комісія, яка діє протягом року, та згідно п.7 Інструкції проводить огляд матеріальних цінностей для складання акта про їх списання; установлює конкретні причини списання; здійс нює контроль за вилученням із списаних цінностей придатних матеріалів та визначає вартість списання матеріальних цінностей, а згідно п.8 Інструкції за результатами об стеження саме комісією складаються акти про списання матеріальних цінностей.
Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що зазначені акти необхідно надати було саме до кінця місяця для подальшої її передачі до бухгалтерії Управління, Проте позивачем цього зроблено не було.
Так, допитаний в якості свідка інженер СГЗ ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_2 під час видання наказу щодо складання зазначених актів строки не встановлювалися.
З огляду на рапорт ОСОБА_2 та пояснення свідка ОСОБА_4 суд зазначає, що ОСОБА_2 надаючи пояснення суду фактично намагався ввести його в оману викривляючи дійсні обставини.
Разом з тим суд акцентує на тому, що відповідач притягуючи до відповідальності зазначив, що ОСОБА_1 не виконано наказ чим порушено вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного Статуту Збройних сил України.
Відповідно до рапорту ОСОБА_2 позивачем порушено 11, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил Украї ни.
Так, статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачені зага льні обов`язки військовослужбовців у зв`язку з необхідністю виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, а саме:
- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати війсь ковий обов`язок;
- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню
- оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважа ти честь і гідність кожної людини: бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Положеннями статті 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлює загальні принципи взаємовідносин начальника та підлеглого, зокрема декларує право начальника віддавати підлеглому накази і обов`язок підлеглого беззастережно виконувати накази на чальника.
Статтею 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України також задекларовано загальний порядок віддання й виконання наказів військовослужбовцями.
Також, не відповідає вимогам справедливості та індивідуальності покарання й посилання на порушення Позивачем вимог статей 4, 6 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України.
Так, ст.4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України встановлює загальні обов`язки кожного військовослужбовця:
- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю;
- додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
- виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших віл негідних вчинків.
Стаття 6 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України також декларує загальні принципи взаємовідносин начальника та підлеглого, зокрема права командира віддавати накази і розпорядження та обов`язок підлеглого їх виконувати.
З огляду на зазначене та надані пояснення представника відповідача та самого ОСОБА_2 позивач не виконав наказ чим порушив зазначені норми.
Проте суд не погоджується з наведеним та зазначає наступне.
З рапорту ОСОБА_2 на ім`я начальника Управління СБУ в Кіровоградській області від 03.06.2016 року вбачається, що наказ позивачу не надавався, а надана лише вказівка.
Суд звертає увагу на те, що порядок віддання й виконання наказів регулюється ст.ст. 35-38 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Так, наказ - це розпорядження командира (начальника), звернене до підлеглих і потребуючого обов`язкового виконання певних дій, дотримання тих або інших правил або встановлююче який-небудь порядок чи положення.
Наказ може бути відданий письмово, усно або по технічних засобах зв`язку одному або групі військовослужбовців. Наказ повинен відповідати вимогам законів і військових уставів. Командир (начальник) перед віддачею наказу зобов`язаний всебічно оцінити обстановку й передбачити заходи щодо забезпечення його виконання.
Суд звертає увагу на те, що оскільки Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарним Статутом Збройних сил України не визначено терміну «вказівка» суд застосовує ч.7 статті 9 КАС України.
Зазначеною процесуальною нормою визначено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).
Відповідно до загальних правил ділової української мови «вказівка» - це розпорядження керівників єдиноначальних ор ганів державного управління переважно інформаційно-методичного характеру, пов`я заний із виконанням наказів, інструкцій та інших актів вищих органів управління.

З дійсно встановлених по справі обставин судом встановлено, що позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності за не виконання наказу, проте ніякого наказу позивач не отримував, оскільки відповідно до само го рапорту ОСОБА_2 . ОСОБА_1 було надано вказівку.
Першим елементом для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого законного наказу або розпорядження. Відповідно до обставин справи, наказ Позивачу у встановленому Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України порядку не надавався.
Другим елементом, що характеризує підставу виконання законного наказу є наявність у особи, зобов`язаної виконати такий наказ, реальної можливості для цього.
Встановивши всі дійсні обставини по справі суд вважає за необхідне зазначити, що помічник начальника Управління (з господарської діяльності) - начальник сектору господарського забезпечення УСБ України в Кіровоградській області Кармазін О.В. вочевидь не розуміє або не ознайомлений з положеннями та нормами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, що призвело до безпідставного притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та порушення його прав.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що дана позовна вимога підлягає задоволенню, а накладене на ОСОБА_1 рапортом помічника начальника Управління (з господарської діяльності) начальника сектору господарського забезпечення Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області Кармазіна О.В. від 03.06.2016 року дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження скасуванню.
Щодо позовної вимоги про стягнення з Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 гривні суд зазначає наступне.
Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності обставин, які є обов`язковою умовою для наявності моральної шкоди. Крім того, позивачем не надано розрахунку заявленої суми моральної шкоди.
З огляду на викладене, вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Натомість, відповідач не надав суду ані обґрунтованих заперечень на адміністративний позов, ані жодних доказів, якими би підтверджувалася правомірність його дій по внесенню запису.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.
2.Визнати протиправним та скасувати накладене на ОСОБА_1 рапортом помічника начальника Управління (з господарської діяльності) начальника сектору господарського забезпечення Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області Кармазіна О.В. від 03.06.2016 року дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.
3.В решті позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Жук