Справа № 826/8980/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 вересня 2016 року 08:15 №826/8980/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві, у якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 21.08.2015 №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки акта перевірки є необґрунтованими, а відтак рішення про застосування фінансових санкцій від 21.08.2015 № - протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечив та зазначив, що рішення про застосування фінансових санкцій від 21.08.2015 № обґрунтовано та не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні сторони подали клопотання про розгляд справи без їхньої участі, а тому суд, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Посадовою особою Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві проведено перевірку господарської одиниці - ресторану «Lomakin», що розташована за адресою: АДРЕСА_1, суб'єкта господарювання (платника податків) ОСОБА_1.

Перевіркою встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 пунктів 1, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України.

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві складено акт (довідка) фактичної перевірки від 10.08.2015 та прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 21.08.2015 №, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Вважаючи рішення про застосування фінансових санкцій від 21.08.2015 № протиправним та таким, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, визначено в Законі України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно пунктів 1 та 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;

4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення;

5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів;

6) забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення;

7) подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Суб'єкти господарювання, які використовують такі реєстратори розрахункових операцій, як електронні таксометри, автомати з продажу товарів (послуг) та реєстратори розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку інформацію про обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або в безготівковій формі, або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, яка міститься в фіскальній пам'яті зазначених реєстраторів розрахункових операцій.

Згідно акта (довідки) фактичної перевірки від 10.08.2015 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює діяльність у сфері надання послуг з мобільного харчування та ресторанної діяльності, перебуває на спрощеній системі оподаткування (єдиний-податок 2 група).

За результатами перевірки встановлено, що в ресторані «Lomakin» здійснюється діяльність без застосування РРО та без отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, виявлений факт зберігання з метою подальшої реалізації підакцизних товарів без необхідних документів, що підтверджується відомістю ТМЦ від 03.08.2015, підписаною офіціантом ОСОБА_2, який відповідно до наданих пояснень з 03.08.2015 працює в ресторані.

Згідно з відомістю ТМЦ від 03.08.2015 перевіркою встановлено фактичні залишки алкогольних напоїв на загальну суму - 1 839,80 гривень.

Також, в акті перевірки зазначено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до перевірки надав копію ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в якій зазначено місце здійснення торгівельної діяльності: АДРЕСА_1 (магазин).

В судовому засіданні позивач не заперечував факт наявності магазину з продажу піротехніки, на підтвердження чого надав ліцензію Міністерства внутрішніх справ України на право зайняття діяльністю, пов'язаною з виробництвом, торгівлею піротехнічними засобами від 18.08.2010 (безстрокова).

Суд відхиляє посилання позивача на те, що в ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями допущено описку і помилково зазначено магазин замість ресторану, оскільки позивач не був позбавлений права звернутись до органу, який видав ліцензію із заявою про внесення змін до неї.

Також, суд відхиляє посилання позивача на те, що на момент проведення перевірки він мав належним чином оформлену ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 15.01.2015 за відповідною адресою та із застосуванням відповідного реєстратора розрахункових операцій.

Згідно статті 153 Законі України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Аналіз приписів статті 153 Законі України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» дає підстави дійти висновку, що для продажу алкогольних напоїв на розлив в ресторані, за адресою: АДРЕСА_1 необхідна відповідна ліцензія.

Однак, ліцензія серії АЕ №592314 від 15.01.2015 видана фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями в магазині, а не в ресторані. Також, позивачем не надано додатку до ліцензії, в якому був би визначений перелік електронних контрольно-касових апаратів, які були наявні у позивача на момент проведення перевірки контролюючим органом.

Зазначене позивачем не заперечується, що підтверджується поданою ним новою ліцензією від 25.04.2016, яку видано ОСОБА_1 для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями в ресторані, за адресою: АДРЕСА_1 та додатком до ліцензії із переліком електронних контрольно-касових апаратів.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Враховуючи, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю алкогольних напоїв без застосування РРО та без отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, то відповідач правомірно виніс рішення про застосування фінансових санкцій від 21.08.2015 №.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення про застосування фінансових санкцій від 21.08.2015 № є правомірним, а тому скасуванню не підлягає.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Судові витрати присудженню не підлягають.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський