Справа № 820/622/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

12 вересня 2016 р. №820/622/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРМА-ВЕСТ" до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "НОРМА-ВЕСТ", звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просить суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.10.2015 №, яке прийнято на підставі висновків акту перевірки від 18.09.2015 №871/21-00;

- зобов'язати ДПІ у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області, ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відновити суми податкового кредиту та податкових зобов'язань ТОВ «Норма-Вест» (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 18.09.2015 №871/21-00.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час спірних правовідносин позивач перебував на обліку як платник податків в ДПІ у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області, у зв'язку з чим останнім було проведено камеральну перевірку, за результатами якої складено акт від 18.09.2015 №871/21-00. На підставі висновків вказаного акту контролюючим органом було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення. Також позивач зазначив, що відповідачем внесені відомості до інформаційних баз та інтегрованої картки платника на підставі зазначеного акту перевірки. Позивач не погоджується з: висновками акту камеральної перевірки та, відповідно, винесеного податкового повідомлення - рішення, та внесенням відповідних змін до баз даних "Податковий блок" та інтегрованої картки платника, оскільки висновки акту перевірки та оскаржуване податкове повідомлення - рішення не відповідають чинному законодавству, через що, позивач просить скасувати вказане податкове повідомлення - рішення та зобов'язати податковий орган відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "НОРМА-ВЕСТ" в електронній базі даних Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України Податковий блок, інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ Аудит, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладені в акті перевірки від 18.09.2015 №871/21-00.

Відповідачі проти позову заперечували, від представника відповідача - ДПІ у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області - ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначила, що висновки акту перевірки є правомірними, через що при винесенні податкового повідомлення - рішення відповідач діяв у відповідності та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Представники відповідачів в судове засідання не прибули про час, дату та місце судового засідання повідомленні належним чином.

Згідно ч.2 ст.128 КАС України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Таким чином, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи без участі представників відповідачів.

Представник позивача - ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "НОРМА-ВЕСТ" (далі - ТОВ "НОРМА-ВЕСТ") зареєстровано як юридична особа, на час спірних правовідносин перебувало на податковому обліку у ДПІ у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області, є платником податку на додану вартість.

Судом встановлено, що ДПІ у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку за липень 2015 року, з врахуванням податкового уточнюючого розрахунку за липень 2015 року ТОВ "НОРМА-ВЕСТ".

За результатами зазначеної камеральної перевірки ДПІ у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області складено акт від 18.09.2015 №871/21-00 (т. 1 а.с. 125-130), у висновку якого встановлено порушення п.п.213.1.9 п. 213.1 ст. 213, п.п.215.3.10 п.215.3 ст. 215, п. 261.9 ст. 216 ПК України, що свідчить про заниження суми податкових зобов'язань, заявлених у декларації акцизного податку за липень 2015 року в розмірі 229176 грн., та відповідальність платника передбачена п. 123.1 ст. 123 ПК України.

На підставі вказаних висновків податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 30.10.2015 № (а.с. 133), яким визначено, що ТОВ "НОРМА-ВЕСТ" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 343764 грн., в т.ч. за основним платежем - 229176 грн. та штрафних (фінансових) санкцій - 114588 грн.

Перевіряючи обґрунтованість висновків ДПІ у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області викладених в акті перевірки від 18.09.2015 №871/21-00, суд встановив наступне.

Як вбачається з акту камеральної перевірки, податковим органом визначено, що через мережу АЗС позивача здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачеві - як громадянам і суб'єктам господарювання (п.2 Правил №1442 та ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять"), а тому такі операції є об'єктом оподаткування акцизним податком відповідно до п.п.213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України.

Суд зазначає, що відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом

Підпунктом 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

З огляду на викладене, відповідач діяв поза межами наданих повноважень під час здійснення камеральної перевірки, оскільки фактично надавав оцінку господарським операціям щодо сплати акцизного податку, на підставі наданих позивачем до податкового органу податкової декларації з акцизного податку за липень 2015 року, з урахуванням уточненого розрахунку до неї, що оцінка яким може бути надана податковим органом під час документальної (виїзної або невиїзної) перевірки.

При цьому, в ході судового розгляду судом встановлено, що позивач здійснював господарську діяльність шляхом роздрібної та оптової торгівлі паливо - мастильних матеріалів через орендовані АЗС, які розташовані у м. Львові та Львівській області. На підтвердження оренди АЗС позивачем до матеріалів справи надані відповідні договори оренди та суборенди АЗС (т.5 а.с.76-92).

Судом встановлено, що між ТОВ "НОРМА-ВЕСТ" (постачальник) та ТОВ ВТФ "Авіас", укладено договір поставки від 25.12.2014 №П-14685 (т.5 а.с.93-95). Згідно п.п. 1.1 вказаного договору поставки, постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити паливо - мастильні матеріали (бензин, дизельне паливо і газ), надалі іменовані "товар", в кількості та за ціною, передбаченими у додатках, які є невід'ємною частиною цього договору. Відповідно до п.п. 3.1.1 передбачено, що проводити відпуск товару через наявну мережу АЗС по довірчим документам покупця в кількостях: - для паливних карток - зазначених у квитках терміналу; - для скретч - карток - зазначених у квитанціях терміналу.

На підтвердження виконання умов вказаного договору поставки позивачем до матеріалів справи надано акти приймання - передачі товару, оборотно - сальдові відомості, реєстр вихідних податкових накладних за липень 2015 року (т. 5 а.с.99-127).

Наявні у справі докази не містять доказів наявності між позивачем та контрагентом позивача, взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на отримання безпідставної податкової вигоди.

Положеннями п.п.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що реалізацією субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших субєктах господарювання громадського харчування.

Підпунктом 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Кваліфікуючими ознаками поняття «реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами» є: продаж товарів, тобто операція при якій відбувається перехід права власності на товар; спеціальна суб'єктність - споживачі; некомерційне використання товару.

Відповідно до п.п. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 ПК України, платником акцизного податку є особа - субєкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Об'єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (п.п. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України).

Отже, суб'єктами господарювання можуть укладатись різного виду господарські та цивільно-правові договори щодо підакцизних товарів (продукції), - відпуск нафтопродуктів через мережу АЗС не завжди є операцією з реалізації(продажу), оскільки його віднесення до такого типу операцій залежить від виду цивільно-правового чи господарсько-правового договору, на підставі якого здійснюється такий відпуск.

Крім того, відповідно до пп. 4.4 п. 4 ДСТУ 4303:2004 роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надання йому торговельних послуг.

Згідно п. 22 ст. 1 Розділу 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Таким чином, для того щоб визначити будь-яку фізичну особу, якій здійснюється відпуск нафтопродуктів через мережу АЗС, як кінцевого споживача необхідно встановити, що придбані нафтопродукти фізична особа придбаває для особистих потреб, та їх придбання не пов'язане з підприємницькою діяльністю та виконанням ним обов'язків найманого працівника.

Згідно п. 1 ст. 698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

Відповідно до ст. 52 ГК України, кваліфікуючою ознакою некомерційного господарювання є відсутність мети одержання прибутку.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, продаж нафтопродуктів суб'єктам господарювання для їх використання у підприємницькій діяльності не може тлумачитись як роздрібна торгівля нафтопродуктами.

Разом з тим, можливість здійснення суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів реалізації підакцизних товарів кінцевим споживачам (якими є також суб'єкти господарювання), що не є об'єктом оподаткування акцизним податком, випливає також зі змісту декларації з акцизного податку, що затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 №14, з якого вбачається, що в декларації зазначаються дані щодо реалізації товарів кінцевим споживачам, що є об'єктом оподаткування акцизним податком з роздрібної реалізації підакцизних товарів та інформаційні дані реалізації товарів для комерційного використання, що не є об'єктом оподаткування акцизним податком з роздрібної реалізації підакцизних товарів, а операції відпуску нафтопродуктів з колонок, що не є реалізацією, в декларації не відображаються: графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків; графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання; у графі 5 - «Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр. 3 - гр. 4)» вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

Згідно п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України, для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до п.п. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Таким чином, для цілей сплати акцизного податку до "субєкт господарювання роздрібної торгівлі" відноситиметься субєкт господарювання за наявності наступних ознак:

1) здійснення продажу товарів, зазначених в пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України, а саме: пива, алкогольних напоїв (алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД пп. 14.1.5 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України), тютюнових виробів (тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування пп.14.1.252 п.14 ст.14 Податкового кодексу України), промислових замінників тютюну, а також деяких паливо-мастильних матеріалів, перелік яких зазначено в пп.215.3.4 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України;

2) продаж безпосередньо громадянам або іншим кінцевим споживачам для некомерційного використання, в тому числі на обєктах громадського харчування.

Відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого наказом Мінфіну від 23.01.2015 №14 "Про затвердження форми декларації акцизного податку. Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку» визначено, що в графі 4 додатку 6 до декларації акцизного податку зазначається вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торгівельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Також суд зазначає, що пп. 4.5 п. 4 ДСТУ 4303:2004, згідно якого оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачу через роздрібну торгівлю, або для виробничого споживання та надання пов'язаних із цим послуг.

Відповідно до ДСТУ 3993-2000 "Товарознавство" партія товару - це певна кількість товарів одного або декількох найменувань, закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом.

Оптова торгівля здійснюється за договором поставки. Згідно з п. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Крім того, відповідно до п. 3 ст. 265 ГК України сторонами договору поставки можуть бути тільки суб'єкти господарської діяльності.

Таким чином, висновок контролюючого органу щодо виключно роздрібного характеру торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС не відповідає нормам чинного законодавства України та призводить до неправильного трактування норм податкового законодавства, оскільки в законодавстві не існує обмежень щодо торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС оптом, відповідно не кожен факт продажу пального на АЗС є роздрібною торгівлею.

Крім того, відповідно до п. 10.3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету країни з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155 відпуск нафтопродуктів на АЗС можливий: за готівку; за відомостями; за талонами; за платіжними картками.

Згідно п. 216.9 ст. 216 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

З огляду на викладене, сутності операцій суб'єктів господарювання, їх різновиду, кваліфікуючих ознак кінцевих споживачів та об'єкта оподаткування акцизним податком з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами, - сам по собі відпуск нафтопродуктів через мережу АЗС за талонами, смарт - картками, відомостями та іншими документами на відпуск пального не завжди має бути є операцією з реалізації нафтопродуктів.

При відпуску нафтопродуктів через мережу АЗС провадяться операції з продажу пального як кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, що є об'єктом оподаткування акцизним податком з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами, так і суб'єктам господарювання з метою комерційного або виробничого використання, що не є об'єктом оподаткування даним податком.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що може проводитися як роздрібна торгівля, так і торгівля нафтопродуктів субєктам господарювання через мережу АЗС.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач не зобов'язаний в даному випадку сплачувати акцизний податок при реалізації нафтопродуктів, через вказані АЗС юридичній особі для їх комерційного використання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 09.06.2016 по справі №813/4238/15.

Судом встановлено в ході судового розгляду, що позивач у перевіряємий період здійснював роздрібну торгівлю нафтопродуктів через орендовані позивачем АЗС, а також реалізацію паливо - мастильні матеріалів контрагенту - покупцю, що підтверджується наданими позивачем до суду договором, реєстрами отриманих та виданих податкових накладних, актами приймання - передачі тощо.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 18.12.2015 № є необґрунтованим, через що позовні вимоги в цій частині про скасування податкового повідомлення - рішення підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ДПІ у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області, ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відновити суми податкового кредиту та податкових зобов'язань ТОВ «Норма-Вест» (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 18.09.2015 №871/21-00, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд зазначає, що спосіб дій органів державної податкової служби України при реалізації владної управлінської функції контролю за правильністю та повнотою справляння податкових зобовязань платників податків визначений нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.14.1.171. п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковою інформацією є інформація у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 р., № 2657-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2657-ХІІ) податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

В ході судового розгляду судом не встановлено, що податковим органом були внесені зміни до інформаційної системи "Податковий блок", на підставі висновків акту перевірки, а також до картки особового рахунку позивача.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про зобов'язання ДПІ у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області та ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відновити суми податкового кредиту та податкових зобов'язань ТОВ «Норма-Вест» (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 18.09.2015 №871/21-0 - не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення - рішення від 30.10.2015 № - належить задовольнити.

У задоволенні позовних вимог про зобов'язання ДПІ у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області, ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відновити суми податкового кредиту та податкових зобов'язань ТОВ «Норма-Вест» (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірки від 18.09.2015 №871/21-00 - належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу з ДПІ у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378 грн., що підтверджується квитанцією від 18.02.2016 (т.1 а.с.4).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРМА-ВЕСТ" до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області від 30.10.2015 №.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРМА-ВЕСТ" (, м. Харків, вул. пр. Московський, 53) у розмірі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 19 вересня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.