Справа № 522/3665/16-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" вересня 2016 р. м. Київ К/800/21676/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Черпіцька Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Спільного підприємства «Літучий Голландець» на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2016 року у справі за позовом Спільного підприємства «Літучий Голландець» до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року Спільне підприємство «Літучий Голландець» (надалі - позивач, Підприємство) звернулось до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради (надалі - відповідач, Комітет), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 25 лютого 2016 року «Про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, наданих управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради 16 липня 2015 року для реконструкції радіоринку».

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2016 року рішення першої інстанції скасовано, прийнято нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2016 року скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Враховуючи положення частини другої статті 220 КАС України, колегія суддів здійснює перегляд судового рішення в межах касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 2001 року орендує у Одеської міської ради (надалі - ОДР) земельну ділянку площею 5316,73 кв.м. (адреса: АДРЕСА_1;надалі-земельна ділянка) та здійснює за вказаною адресою підприємницьку діяльність з організації ринку промтоварів.

16 липня 2015 року Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради за результатом розгляду звернення Підприємства було надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки з реконструкції радіо-ринку.

19 лютого 2016 року в.о. голови Суворовської районної адміністрації ОМР звернувся до заступника міського голови із листом № 01-10/145 вих., яким повідомив про невідповідність цільового призначення вищенаведеної земельної ділянки та наміри її використання позивачем у подальшому. Враховуючи вищезазначене, Суворовська районна адміністрація ОМР просила згоди на підготовку рішення виконавчого комітету Одеської міської ради «Про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, наданих управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради від 16 липня 2015 року для реконструкції радіо-ринку».

25 лютого 2016 року Комітет прийняв рішення №42 «Про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, наданих управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради 16 липня 2015 року для реконструкції радіоринку».

Не погоджуючись із прийняттям даного рішення, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що земельна ділянка використовується позивачем за цільовим призначенням під розміщення ринку промтоварів на підставі договору оренди землі від 23 квітня 2001 року № 431/10, а тому оскаржуване рішення є протиправним.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2016 року, зазначив, що відповідач прийняв оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказав також, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану міста, однак, у Генеральному плані м. Одеси відсутнє визначення цільового призначення земель міста, що свідчить, у свою чергу, про наявність підстав для прийняття оскаржуваного рішення.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується із висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Предметом спору є правомірність дій відповідача стосовно прийняття ним 25 лютого 2016 року рішення № 42 «Про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, наданих управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради 16 липня 2015 року для реконструкції радіо-ринку».

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямування на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закон України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі - Закон № 3038-VI).

Згідно зі статтею 6 Закону № 3038-VI (надалі - в редакції від 10 листопада 2015 року, що була чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення) до органів, що здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності відносяться органи місцевого самоврядування.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі - Закон № 280/97-ВР).

Відповідно до статті 11 Закону № 280/97-ВР (в редакції від 21 лютого 2016 року) до виконавчих органів міських рад віднесені виконавчі комітети, відділи, управління та інші створені радами виконавчі органи.

Таким чином, управління відноситься до виконавчих органів Одеської міської ради та є спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури на території міста Одеси, утворюється Одеською міською радою, їй підзвітне та підконтрольне, підпорядковане виконавчому комітету Одеської міської ради та міському голові міста Одеси.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, земельна ділянка передана Одеською міською радою Підприємству для експлуатації та обслуговування лоткового ринку промтоварів згідно з договором на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 18 квітня 2001 року.

16 липня 2015 року Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради надано позивачу містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки з реконструкції радіо-ринку, а вже 25 лютого 2016 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яким дані умови були скасовані.

При прийнятті спірного рішення відповідач керувався Порядком надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 7 липня 2011року N109 (надалі - Порядок № 109).

Відповідно до пункту 1.2. Порядку № 109 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно з пунктом 1.3. Порядку № 109 містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника.

Зміни до містобудівних умов та обмежень можуть вноситися тільки за згодою замовника.

Пунктом 1.4 Порядку № 109 передбачено, що чинність наданих містобудівних умов та обмежень не може бути зупинена у зв'язку з початком розроблення, внесення змін або оновлення містобудівної документації на місцевому рівні.

Відповідно до абзацу 3 пункту1.5 Порядку № 109 складання завдання на проектування з відхиленням від містобудівних умов та обмежень не допускається.

Разом із тим, вказаний Порядок не містить процедури скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Судами було також встановлено, що позивач із заявою про внесення змін до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки до відповідача не звертався, відхилення від прийнятої містобудівної документації не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного, Комітет не мав правових підстав для прийняття рішення № 42 «Про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, наданих управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради 16 липня 2015 року для реконструкції радіоринку».

Відтак, виходячи з вищенаведених вимог чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо правомірності оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 222, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спільного підприємства «Літучий Голландець» задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2016 року - скасувати, залишивши в силі постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді