Справа № 820/6902/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 вересня 2016 р. № 820/6902/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Щербак Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа - приватне акціонерне товариство "Банк Національний кредит", про скасування податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року ФОП ОСОБА_3 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської ОДПІ, третя особа ПАТ "Банк Національний кредит", в якому просила суд визнати незаконною та скасувати податкову вимогу відповідача №1812-25 від 20.05.2015 року на суму 114177,12грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ФОП ОСОБА_3 не порушував терміну сплати грошових зобов'язань, оскільки ним своєчасно були надані платіжні доручення по сплаті грошового зобов`язання за податковою декларацією. Позивач вважає, що зміна реквізитів розрахункового рахунку в банківській установі, на який проводив перерахування грошових коштів ФОП ОСОБА_3 жодним чином не впливає на факт проведення такого розрахунку.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що ФОП ОСОБА_3 був обізнаний про факт зміни реквізитів розрахункових рахунків у банківських установах та про дію з 09.02.2015 року нового розрахункового рахунку, однак відповідних зарахувань до бюджету на новий рахунок в період з 05.06.2015 року по 16.06.2015 року позивачем проведено не було. На підставі вищевказаних обставин та з огляду на відсутність сплачених грошових зобов'язань за самостійно поданою податковою декларацією, податковий орган правомірно прийняв податкову вимогу форми "Ф" від 20.05.2015 року № 1812-25.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.03.2016 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - задоволено частково; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року - скасовано та направлено справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2016 року адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, третя особа - приватне акціонерне товариство "Банк Національний кредит", про скасування податкової вимоги прийнято до розгляду судді Мельникова Р.В.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи ФОП ОСОБА_3 16.04.2015 року до контролюючого органу була подана податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи підприємця з визначенням суми єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного періоду у розмірі 114177,12грн. (граничний термін сплати самостійно визначених грошових зобов'язань - 19.05.2015 року).

Відповідно до платіжного доручення №1 від 06.05.2015 року ФОП ОСОБА_3 було сплачено грошові зобов'язання у розмірі 114177,12грн. на розрахунковий рахунок НОМЕР_2, що підтверджується також банківською випискою з ПАТ «Банк національний кредит» від 06.05.2015 року (а.с.15).

В той же час, відповідно до банківської виписки ПАТ «Банк національний кредит» від 07.05.2015 року, вказаною банківською установою було повернуто підприємцю вищезазначене платіжне доручення №1 від 06.05.2015 року без виконання, з огляду на необхідність уточнення платником розрахункового рахунку одержувача, що не заперечувалось сторонами по справі.

Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_3 вчасно не здійснено сплату грошових зобов'язань на діючий р/р НОМЕР_2 у загальному розмірі 114177,12 грн., контролюючий орган прийшов до висновку, що дане зобов'язання набуло статусу податкового боргу.

У зв'язку з несплатою боржником узгодженого податкового зобов'язання у гранично встановлені строки, Харківською ОДПІ було винесено податкову вимогу № 1812-25 від 20.05.2015 року, яка була направлена відповідачу засобами поштового зв`язку та отримана позивачем 26.06.2015 року.

Перевіряючи відповідність оспорюваного рішення суб'єкта владних повноважень вимогам ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.

Так, відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За правилами п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавцем для такого платника передбачено негативні наслідки.

Разом з тим, відповідно п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 129.6 ст. 129 ПК України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346-III (в редакції, чинній на момент переказу коштів) банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Положенням п. 22.4 ст. 22 названого Закону передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система (п. 1.29 ст. 1 Закону № 2346-III). Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені норми права, суд дійшов висновку, що виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в визначений законодавством строк, має кваліфікуватися як дія хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування негативних наслідків, передбачених законодавцем.

Крім того, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у визначений законодавством строк, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України у постанові від 02.12.2015 року у справі №21-3920а15.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія платіжного доручення від 05.06.2015 року №1 про сплату ФОП ОСОБА_3 єдиного податку за І квартал 2015 року в сумі 114080,12грн на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 (а.с.16) та квитанція від 16.06.2015 року №Q825066196 про спалу цього ж зобов'язання в розмірі 97,00грн (а.с.17).

Поряд з цим суд вважає за потрібне зазначити, що відповідно до змісту листа ПАТ «Банк національний кредит» від 21.07.2016 року № 06.1-15/2342, ПАТ «Банк національний кредит» повідомив, що банківською установою не було здійснено переказу коштів по платіжному дорученню № 1 від ФОП ОСОБА_3 на суму 114080, 12 грн. по причині відсутності такого доручення від платника, однак сума залишку коштів на рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 станом на 08.06.2015 року становила 114 080,12 грн. та 30.11.2015 року вищезазначена сума була перенесена на інший рахунок, відкритий у ПАТ «Банк Національний кредит» на ім'я ФОП ОСОБА_3 для обліку коштів для задоволення вимог кредиторів 7-ої черги, згідно реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк Національний кредит».

Окрім того, суд звертає увагу, що платіжне доручення № 1 від 05.06.2015 року на суму 114080, 12грн. містить відмітку про його одержання банком 05.06.2015 року за підписом уповноваженої особи банківської установи.

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що подання ФОП ОСОБА_3 до установи банку платіжного доручення на перерахування суми грошового зобов'язання по сплаті єдиного податку здійснено позивачем у встановлені податковим законодавством строки, обов'язок позивача щодо сплати такого грошового зобов'язання у вказаних сумах припинився, однак платіжне доручення не було виконано виконано саме з вини банку, незважаючи на наявність на рахунках ФОП ОСОБА_3 грошових коштів, у зв'язку з чим у податкового органу не має підстав для надсилання позивачу оскаржуваної податкової вимоги № 1812-25 від 20.05.2015 року.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до приписів ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Отже, проаналізувавши вищевикладене, приймаючи до уваги те, що судовим розглядом встановлено факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, то поданий позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа - приватне акціонерне товариство "Банк Національний кредит", про скасування податкової вимоги - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкову вимогу № 1812-25 від 20.05.2015 на суму 114177 (сто чотирнадцять тисяч сто сімдесят сім) грн 12 коп., винесену Харківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (62459, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 228 (двісті двадцять вісім) грн 37 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 19 вересня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников