Справа № 2а-1385/08/1370
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2012-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2012 р. № 2а-1385/08/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді - Шинкар Т.І.,

суддів Брильовського Р.М.

ОСОБА_1,

за участю секретаря Дасюк О.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тантал» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львові про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.06.2007р., від 11.09.2007р., від 07.12.2007р., від 12.02.2008р.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тантал» (далі-Товариство) звернулося у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львові (далі-ДПІ) та просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25.06.2007р. 22300/0, від 11.09.2007р. №/1/20969, від 07.12.2007р. №/2/28742, від 12.02.2008р. №/3/3278. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що податковий орган за наслідком планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 11.05.2006р. по 31.12.2006р. необґрунтовано прийшов до висновку про заниження податку на додану вартість на загальну суму сумі 315 066,00грн., оскільки дані висновки спростовуються первинними документами, які підтверджують факт придбання Товариством у ПП «Бі-Трейд»та ПП «Ренко-плюс»товару, внаслідок чого отримано прибуток. Оскільки згідно договорів товар поставлявся транспортом постачальників - ПП «Бі-Трейд» та ПП «Ренко-плюс», а Товариство не було ні вантажовідправником, ні вантажоодержувачем, ні перевізником, а відтак у нього відсутні будь-які товарно-транспортні документи.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у запереченнях та зазначив, що за наслідком дослідження поданих Товариством документів, ДПІ прийшла до висновку про перерахунок коштів контрагентам за товар без мети реального настання правових наслідків з метою заниження обєкта оподаткування, несплати податків, отримання безпідставної податкової вигоди. Зазначив, що в Договорах поставок не зазначено місця поставки м. Городок та м. Хуст та не міститься умов щодо отримання товару іншими особами, ніж ТзОВ «Тантал». Відсутність будь-якої документації, яка б підтверджувала факт транспортування товарів вказує на факт необґрунтованості позовних вимог. Просив відмовити у задоволенні позову.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 02 квітня 2012 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тантал» зареєстроване 10.05.2006р. виконавчим комiтет Львiвської мiської ради, взято на податковий облік в ДПІ у Шевченківському районі м. Львова 11.05.2006р. У період що перевірявся було платником податку на додану вартість.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м.Львова проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства Товариством за період з 11.05.2006 р. по 31.12.2006р. за наслідком якої складено Акт від 12.06.2007р. в якому встановлено, що Товариством порушено, в тому числі, вимоги п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. №168 з наступними змінами та доповненнями (далі-Закон №168) в результаті чого Товариство занизило податок на додану вартість (далі-ПДВ) на загальну суму сумі 315 066,00грн. в т.ч. за вересень 2006 року 20 373,00 грн.; за жовтень 2006 року 60 680,00 грн.; за листопад 2006 року 234 013,00 грн.

На підставі Акта перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.06.2007р. 22300/0, яким Товариству визначено суму податкового зобовязання по податку на додану вартість на суму 472 599,00 грн., з яких 315 066,00грн. за основним платежем та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 157 533,00грн.

В порядку процедури адміністративного оскарження до ДПІ скаргу Товариства залишено без задоволення та прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.09.2007р. №/1/20969.

За наслідком розгляду скарги Товариства в порядку процедури адміністративного оскарження ДПІ у м. Львові прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.12.2007р. №/2/28742, яким Товариству визначено суму податкового зобовязання по податку на додану вартість на суму 472 532,70 грн., з яких 315 021,80грн. за основним платежем та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 157 510,90грн.

ДПА у Львівській області скаргу Товариства в порядку процедури адміністративного оскарження залишено без задоволення та прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.02.2008р. №/3/3278.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями Товариство звернулось до суду за захистом порушених прав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону №168 податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 тієї ж статті не підлягають включенню до складу податкового кредиту будь-які витрати зі сплати податку, які не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а у разі імпорту робіт (послуг) актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Порядок створення, прийняття і відображення в бухгалтерському обліку первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.95р. за № 168/704 (далі-Положення).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України ?Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні? та розділі 2 Положення зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством (Покупець) та ПП «Бі-Трейд»(Постачальник) укладено 01.09.2006р. Договір поставки товару №ДГ-00013/1, предметом якого є поставка товару: яблук свіжих.

Відповідно до п.2.1 товар поставляється транспортом Постачальника, якщо інше усно не обумовлено сторонами; п.2.3 Договору передбачено, що видача товару та оформлення накладних здійснюєтьсч на підставі Доручення, яке повинно бути оформлене відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно п.6. Договору, товар вважається зданий Постачальником і прийнятий Покупцем по кількості (вазі) згідно кількості (ваги), вказаної в накладній; Покупець зобовязаний прийняти товар, який був ним замовлений; приймання товару за кількістю та якістю, та оформлення накладних здійснюється сторонами в порядку, що визначається чинним законодавтвом.

Також між Товариством (Покупець) та ПП «Бі-Трейд»(Постачальник) укладено 02.10.2006р. Договір поставки товару №ДГ-00013/2, предметом якого є поставка товару: горобини свіжої або в переробленому вигляді.

Відповідно до п.2.1 товар поставляється транспортом Постачальника, якщо інше усно не обумовлено сторонами; п.2.3 Договору передбачено, що видача товару та оформлення накладних здійснюєтьсч на підставі Доручення, яке повинно бути оформлене відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно п.6. Договору, товар вважається зданий Постачальником і прийнятий Покупцем по кількості (вазі) згідно кількості (ваги), вказаної в накладній; Покупець зобовязаний прийняти товар, який був ним замовлений; приймання товару за кількістю та якістю, та оформлення накладних здійснюється сторонами в порядку, що визначається чинним законодавтвом.

Окрім того, між Товариством (Покупець) та ПП «Ренко плюс»(Постачальник) укладено 01.11.2006р. Договір поставки товару №ДГ-00018/1, предметом якого є поставка товару: ароматичні речовини яблучного соку.

Відповідно до п.2.2 Договору, видача товару та оформлення накладних здійснюєтьсч на підставі Доручення, яке повинно бути оформлене відповідно до вимог чинного законодавства; п.2.5 товар поставляється транспортом Постачальника, якщо інше усно не обумовлено сторонами. Згідно п.5. Договору, товар вважається зданий Постачальником і прийнятий Покупцем по кількості (вазі) згідно кількості (ваги), вказаної в накладній; Покупець зобовязаний прийняти товар, який був ним замовлений; приймання товару за кількістю та якістю, та оформлення накладних здійснюється сторонами в порядку, що визначається чинним законодавтвом.

На виконання умов договорів ПП «Бі-Трейд»і ПП «Ренко плюс»виписано податкові накладні, які включені до реєстрів отриманих та виданих податкових накладних вересня-листопада 2006 року та відображені у деклараціях з ПДВ вересня-листопада 2006 року.

Як зазначено в акті перевірки, відповідно до укладених договорів Товариством отримано податкові накладні у вересні 2006 року від ПП «Бі-Трейд»на суму ПДВ 20 373,00грн., у жовтні 2006 року від ПП «Бі-Трейд»на суму ПДВ 60 680,00грн., у листопаді 2006 року від ПП «Бі-Трейд»та ПП «Ренко плюс»на суму ПДВ 234013,00грн. До перевірки не представлено документів, які б фіксували факт здійснення транспортних операцій та містили інформацію про перевізника, транспортний засіб, місце завантаження (розвантаження товару), шлях транспортування товару, дані осіб що були учасниками господарських операцій між Товариством та ПП «Бі-Трейд»і ПП «Ренко плюс»щодо придбання товару.

Окрім того в акті перевірки зазначено, що в ході проведення такої на юридичну та фактичну адресу ПП «Бі-Трейд»та ПП «Ренко плюс»(м.Львів, вул. Базарна, 20) ДПІ направлено листи щодо представлення копій документів про взаємовідносини з Товариством, проте листи повернуті поштовими відділеннями з відмітками про те, що дані фірми не розшукані. За даними Львівського відділу податкової міліції пошуковими міроприємствами встановлено, що за юридичною адресою ПП «Бі-Трейд»та ПП «Ренко плюс»знаходиться ВАТ «ПКІ Конвеєробудування», зі слів голови правління якого жодних договорів (в тому числі договору оренди приміщень) ВАТ «ПКІ Конвеєробудування»та ПП «Бі-Трейд»і ПП «Ренко плюс»не укладалось. З листопада 2006 року ПП «Бі-Трейд»і ПП «Ренко плюс»перебувають у розшуку.

Відповідно до листа Управління боротьби з відмиванням доходів одержаних злочинним шляхом ДПА у Львівській області №10650/7/35-3/122 від 01.06.2007р. ПП «Бі-Трейд»і ПП «Ренко плюс»зареєстровані в обласному реєстрі фіктивних субєктів господарювання.

Згідно поданих до перевірки та представлених суду податкових накладних внаслідок відображення в податковій звітності результатів господарських операцій з ПП «Бі-Трейд»і ПП «Ренко плюс»Товариство отримало право на формування податкового кредиту, тобто право на податкову вигоду.

З досліджених в судовому засіданні податкових накладних вбачається, що згідно номенклатури поставки ПП «Бі-Трейд»поставляв яблука свіжі та горобину чорну св., горобину заморожену, сік горобини концентрований, сік вишневий концентрований в бочках; ПП «Ренко плюс» поставляло Товариству згідно номенклатури поставки, яка зазначена у податкових накладних, ароматичні речовини яблучного соку.

Даючи оцінку Договорам поставки товару та виписаних на їх виконання податкових накладних вбачається, що ПП «Бі-Трейд»Товариству згідно Договору зобовязувалось поставити яблука свіжі та горобину свіжу або в переробленому вигляді , а згідно податкових накладних поставило яблука свіжі, горобину чорну св., горобину заморожену, сік горобини концентрований, сік вишневий концентрований в бочках, що на думку суду є недотриманням істотних умов договору та ставить під сумнів виконання цих Договорів.

Як пояснив в судовому засіданні представник Товариства товар, згідно Договорів на підставі листів Товариства №02/10/1 від 02.10.2006р., №08/11/1 від 08.11.2006р. та №14/09/1 від 14.09.2006р. поставлявся ПП «Ренко-плюс»та ПП «Бі-Трейд» безпосередньо контрагентам Товариства - ТзОВ «Яблуневий лан», ТзОВ «Хуст-Агро-Лан»та ЗАТ «Галичина-Нова» на виконання Договорів, укладених Товариством з ТзОВ «Яблуневий лан», ТзОВ «Хуст-Агро-Лан» та ЗАТ «Галичина-Нова» .

З дослідженого в судовому засіданні Договору №45 про надання послуг по переробці давальницької сировини від 23.08.2006р. вбачається, що такий укладений ТзОВ «Хуст-Агро-Лан»(Виконавець) та Товариство (Замовник), згідно п.1.1. якого Замовник поставляє Виконавцю супутні матеріали та яблука свіжі, а Виконавець виготовляє із яблук концентрат яблучного неосвітленого соку 65 Brix. Згідно п.1.2. Договору яблука, які поставляються Замовником повинні відповідати діючому в Україні ГОСТу 27672-87 та санітарним нормам. Пунктом 2.1.1. Договору передбачено, що Замовник зобовязується забезпечити поставку яблук, нести повну відповідальність за регулярне постачання сировини Виконавцю.

Даючи аналіз даному Договору та долученим до матеріалів справи письмовим доказам вбачається, що придбані у ПП «Бі-Трейд»яблука повинні відповідати діючому в Україні ГОСТу 27672-87 та санітарним нормам, проте доказів в підтвердження наявності дозвільних документів на яблука Товариством суду не представлено.

З дослідженого в судовому засіданні Договору №46 про надання послуг по переробці давальницької сировини від 23.08.2006р. вбачається, що такий укладений ТзОВ «Хуст-Агро-Лан»(Виконавець) та Товариство (Замовник), згідно п.1.1. якого Замовник поставляє Виконавцю супутні матеріали та горобину, а Виконавець виготовляє із горобини сік горобини неосвітлений 65 Brix. Згідно п.2.1.1. Договору передбачено, що Замовник зобовязується забезпечити поставку горобини, нести повну відповідальність за регулярне постачання сировини Виконавцю.

Згідно Договору №ДГ-0000018 від 30.10.2006р. вбачається, що такий укладений Товариством (Замовник) та ВАТ «Галичина Нова»(Виконавець), предметом якого є надання послуг по розливу соку чорноплідногоробинного концентрату, згідно п.3.1. якого передача соку чорноплідногоробинного концентрату здійснюється Замовником (уповноваженою особою) на склад Виконавця, згідно акта прийому-передачі, або накладної Замовника (проводиться лабораторний аналіз сировини у лабораторії Виконавця). З моменту підписання акта прийому-передачі для сторін виникають цивільні права та обовязки.

Даючи аналіз даним Договорам та долученим до матеріалів справи письмовим доказам вбачається, що доказів по факту придбання у ПП «Бі-Трейд»горобини та соку горобини Товариством не представлено: транспортування, прийняття та передачі на переробку ТзОВ «Хуст-Агро-Лан», прийняття та передачі на розлив ЗАТ «Галичина-Нова», що в свою чергу ставить під сумнів реальність таких поставок.

З дослідженого в судовому засіданні Договору поставки товару №ДГ-0000016 від 26.10.2006р. вбачається, що такий укладений ТзОВ «Яблуневий дар»(Покупець) та Товариство (Постачальник), згідно п.1.1. якого Постачальник передає у власність Покупця сік яблучний концентрований неосвітлений 65 Brix. Згідно п.2.4. видача товару та оформлення накладних здійснюється на підставі Доручення, яке повинно бути оформлене відповідно до вимог чинного законодавства; Пунктом 3.1. передбачено, що Покупець зобовязаний подати Постачальнику письмове Замовлення на Товар.

Даючи аналіз даному Договору та долученим до матеріалів справи письмовим доказам вбачається, що Товариством повинен був бути поставлений ТзОВ «Яблуневий дар»сік яблучний концентрований неосвітлений 65 Brix, який згідно листа Товариства, адресованого ПП «Ренко плюс» на виконання договору поставки товару №ДГ-00018/1 від 01.11.2006р. поставлявся на ТзОВ «Яблуневий дар»контрагентом Товариства ПП «Ренко плюс», проте предметом Договору №ДГ-00018/1 від 01.11.2006р. був товар: ароматичні речовини яблучного соку, а не сік яблучний концентрований неосвітлений 65 Brix, що ставить під сумнів реальність даної господарської операції.

У розділі 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтранспорту України від 14.10.97р. №363, зареєстрованих в Мінюсті України 20.02.1998р. за № 128/2568 зазначено, що «товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи». Здавання вантажу у пункті призначення вантажоодержувачу відповідно до п.13.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні проводиться згідно з товарно-транспортною накладною.

Відповідно п.11.7 вищевказаних Правил перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий передається водієм (експедитором) вантажоотримувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідченні підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом) передається Перевізнику.

В порядку ст.11 КАС України судом вимагались докази в підтвердження факту транспортування товару ПП «Ренко-плюс»та ПП «Бі-Трейд»до ТзОВ «Яблуневий лан», ТзОВ «Хуст-Агро-Лан» та ЗАТ «Галичина-Нова», проте представником позивача не надано актів приймання придбаного товару у пунктах його розвантаження, товарно-транспортних накладних з відмітками про передачу та отримання товару Товариством, яке в свою чергу проводячи оплату за придбаний товар та переслідуючи розумний економічний ефект в господарських операціях, повинно було бути зацікавленим в якості та кількості придбаного товару, а також перевірити всі необхідні сертифікити на відповідність придбаного товару.

На підстав встановлених обставин, в тому числі і щодо невідповідності умовам придбання та номенклатурі поставки товару, суд приходить до переконання, що договори, укладені між Товариством та ПП «Бі-Трейд»і ПП «Ренко-плюс», не спричинили реального настання правових наслідків.

Суд зауважує, що в жодних представлених суду письмових документах не зазначено умов постачання товару свіжих яблук, горобини замороженої та соку горобини концентрованої ПП «Бі-Трейд»та ПП «Ренко-плюс» на склад контрагентів Підприємства - ТзОВ «Хуст-Агро-Лан», ТзОВ «Яблуневий лан»та ЗАТ «Галичина-Нова».

Здійснення поставки товару на будь-яких умовах поставки не звільняє учасників господатських відносин від складання первинних документів, які передбачені законодавством про бухгалтерський облік. Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеної Постанові від 8 вересня 2009 року справа №09/143.

Виходячи з вищенаведеного, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Оцінюючи докази, судом враховано, що розумні економічні причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, а не виключно чи переважно за рахунок визначення податкового кредиту. Намір одержати доход лише в зазначений спосіб, без здійснення реальної господарської діяльності, не можна розглядати як самостійну ділову мету.

Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом.

В статті 13 Цивільного кодексу України зазначено, що при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватись моральних засад суспільства. Не допускається зловживання правом.

За змістом частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин, спрямований, зокрема, на незаконне заволодіння майном держави, вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже, згідно з частиною другою цієї статті є нікчемним. Як установлено частиною другою статті 215 того ж Кодексу, визнання судом нікчемного правочину недійсним не вимагається. Відповідно до частини першої статті 216 зазначеного Кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Відповідно до п.3.2.1 ст. 3 Закону України ?Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами? визначає, що у будь-яких випадках, коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування уповноважений утримувати податок, яким оподатковуються інші особи, у тому числі податок на додану вартість, сума такого податку вважається бюджетним фондом, який належить державі та створюється від її імені.

Застосування угод та вчинення дій, які не мають іншої економічної мети крім мінімізації сплати податків - є зловживання правом на свободу підприємницької діяльності. Зазначене зловживання виражається в укладання удаваних угод, що має на меті приховати реальну угоду, яка суперечить моральним засадам суспільства (спроба ухилитись від конституційного обовязку сплати податків).

Оскільки встановлений судом факт заниження зобовязань по податку на додану вартість знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а прийняті податкові повідомлення рішення прийняті з дотримання норм чинного на момент їх прийняття законодавством.

Контролюючим органом проведеним дослідженням фінансово-господарської діяльності Товариства встановлено, що останнє оплачувало кошти контрагентам без мети реального настання правових наслідків, з метою несплати податків, що призвело до втрати дохідної частини Державного бюджету, з чим погоджується суд. Даючи аналіз матеріалам справи суд приходить до переконання, що операції із придбанням товару не мали реального товарного характеру.

Встановлення судом необґрунтованості заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди тягне за собою відмову в її задоволенні.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд приходить до висновку, що відповідач як субєкт владних повноважень надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення та правомірно прийшов до висновку про донарахування податку на додану вартість, а тому наявні підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій на підставі п.п. 17.1.3 Закону України ?Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами? №2181 від 21.12.2000 року.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з дотриманням вимог Закону України ?Про податок на додану вартість?, Закону України Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та передбачених ст.2 КАС України принципів.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що вимоги позивача не підтверджені матеріалами справи, не доведені у судовому засіданні, та такі, що не підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати у формі судового збору, зі сторін спору не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст Постанови виготовлено 07.04.2012 року.

Головуючий - суддя Шинкар Т.І.

Судді Брильовський Р.М.

ОСОБА_1