Справа № 2а-24532/10/0570
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року м. Київ К/9991/11700/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Веденяпіна О.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2011 року

у справі № 2а-24532/10/0570

за позовом Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Донецьку (правонаступником якої є Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у місті Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів)

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Донецьку (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 01 вересня 2010 року № /0/32226/10/15-16-23/3 та від 08 жовтня 2010 року № /1/37659/10/15-16-23/3.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року позов був задоволений повністю. Скасовано податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Донецьку від 01 вересня 2010 року № /0/32226/10/15-16-23/3 та від 08 жовтня 2010 року №/1/37659/10/15-16-23/3 про застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 169554,60 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2011 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі СДПІ по роботі з ВПП у м. Донецьку, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача - СДПІ по роботі з ВПП у м. Донецьку його правонаступником - СДПІ з ОВП у м. Донецьку МГУ Міндоходів, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 17 липня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Донецьку провела невиїзну документальну перевірку ВП «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «ДВЕК» з питань несвоєчасності сплати до бюджету збору за забруднення навколишнього природного середовища за 1 квартал 2009 року, за результатами якої був складений акт № 1085/15-16-23/3-33577425 від 21 серпня 2010 року.

За висновками акта перевірки позивачем були порушені вимоги підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», які полягали у несвоєчасній сплаті узгодженого податкового зобов'язання зі збору за забруднення навколишнього природного середовища за 1 квартал 2009 року у сумі 339109,16 грн. із затримкою більше 90 календарних днів.

01 вересня 2010 року СДПІ по роботі з ВПП у м. Донецьку на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0/32226/10/15-16-23/3, яким на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» за затримку більше 90 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання за платежем: збір за забруднення навколишнього природного середовища у розмірі 339109,16 грн. застосувала до ВП «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «ДВЕК» штраф у розмірі 50 % у сумі 169554,60 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого його скарга була залишена без задоволення, а СДПІ по роботі з ВПП у м. Донецьку було прийнято податкове повідомлення-рішення №/1/37659/10/15-16-23/3 від 08 жовтня 2010 року на аналогічну суму штрафних санкцій.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що норма пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не встановлює право чи обов'язок саме органу державної податкової служби якимось чином змінювати податкові зобов'язання, в рахунок сплати яких платник податків спрямував кошти, з урахуванням того, що підставою для застосування до платника податків штрафу, передбаченого підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», є факт сплати узгодженої суми податкового зобов'язання із затримкою на відповідну кількість календарних днів.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Відповідно до положень підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Отже, для застосування цього штрафу необхідна наявність двох підстав: 1) наявність узгодженої суми податкового зобов'язання; 2) сплата цієї узгодженої суми податкового зобов'язання із затримкою на відповідну кількість календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Ці факти мають бути належним чином встановлені податковим органом. Інших підстав для застосування штрафу не передбачено.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, підставою для застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату збору за забруднення навколишнього природного середовища за 1 квартал 2009 року згідно оспорюваних податкових повідомлень-рішень податковий орган визначив суми, сплачені згідно платіжних доручень від 18 червня 2010 року № 4633, від 19 травня 2010 року № 81, від 18 червня 2010 року № 4636, від 22 лютого 2010 року № 3113, від 12 квітня 2010 року № 3805, від 14 квітня 2010 року № 204, від 22 квітня 2010 року № 3940, від 11 травня 2010 року № 4178, від 12 травня 2010 року № 4202, від 18 червня 2010 року №4650, від 23 липня 2010 року № 93, від 03 червня 2010 року №4536, від 20 квітня 2010 року № 210.

Разом з цим, згідно вказаних вище платіжних доручень позивач сплачував кошти в рахунок погашення розстроченого податкового боргу за забруднення навколишнього природного середовища згідно рішення суду (ухвала Донецького окружного адміністративного суду у справі № 2-а-9419/07 про розстрочення виконання постанови від 18 грудня 2007 року) відповідно до графіку.

В свою чергу, вказані суми скеровувались податковим органом в рахунок погашення податкових зобов'язань зі збору за забруднення навколишнього природного середовища за 1 квартал 2009 року.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначений принцип рівності бюджетних інтересів. Установлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону України «Про Національний банк України» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Колегія суддів відзначає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно вказаних вище платіжних доручень позивач сплачував розстрочений податковий борг за забруднення навколишнього природного середовища згідно рішення суду, проте податковий орган самостійно скерував зазначені платежі в рахунок погашення податкових зобов'язань зі збору за забруднення навколишнього природного середовища за 1 квартал 2009 року. Доказів, які б підтверджували факт сплати позивачем збору за забруднення навколишнього природного середовища за 1 квартал 2009 року, податковим органом в процесі розгляду спарви надано не було.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга СДПІ з ОВП у м. Донецьку МГУ Міндоходів підлягає залишенню без задоволення, а постанова Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ О.А.Веденяпін

_____________________ І.Я. Олендер