Справа № 295/3222/16-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Перекупка І.Г.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"15" вересня 2016 р. Справа № 295/3222/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

сторін та їх представників:

позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "25" березня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

29 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просив визнати неправомірними та протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі щодо відмови 18.02.2016 року, у перерахунку пенсії за вислугою років у розмірі 80% від суми заробітної плати, а також зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії виходячи з розміру 80% від місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Житомирської області від 15.02.2016 року № 18-99.

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 25.03.2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції, що діяла станом на грудень 2007 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирській області провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 80% від місячної заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Житомирської області від 15.02.2016 року № 18-99, починаючи з 01.02.2016 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Житомирське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирській області, звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що наказом прокурора Житомирської області № 129 від 03.12.2007 року ОСОБА_3 звільнено з посади помічника прокурора Корольовського району м.Житомира 11.12.2007 року за власним бажанням у зв"язку з виходом на пенсію за вислугою років.

Позивач перебуває на обліку в Житомирському об"єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирській області, та отримує пенсію за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 80% від суми місячного заробітку.

15.02.2016 року позивач звернувся до УПФУ із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог частин 12, 17 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" з урахуванням довідки прокуратури Житомирської області № 18/99 від 15.02.2016 року про заробітну плату (а.с.8).

Листом № 2218/04 від 18.02.2016 року (а.с.5-6) позивачу було відмовлено у здійсненні такого перерахунку пенсії посилаючись на те, що ч.18 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014 року передбачає, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а такий порядок на даний час відсутній.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, про протиправність дій суб'єкта владних повноважень щодо відмови Позивачу у перерахунку пенсії.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку діям відповідача колегія суддів виходить з такого.

Як встановлено судом, позивач працював в органах прокуратури та у грудні 2007 року йому було призначено пенсію за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час набуття такого права) з розрахунку 80 відсотків від розміру середньомісячної заробітної плати.

Згідно із частиною 13 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом із тим, Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру" згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., N 53, ст. 793, N 50, ст. 474; 1995 р., N 11, ст. 71, N 34, ст. 268; 2001 р., N 9, ст. 38, N 44, ст. 233; 2002 р., N 17, ст. 117, ст. 125; 2003 р., N 29, ст. 233, N 30, ст. 247; 2004 р., N 8, ст. 66; 2005 р., N 2, ст. 32, N 6, ст. 132, N 11, ст. 198; 2006 р., N 1, ст. 18, N 19 - 20, ст. 156; 2007 р., N 7 - 8, ст. 66, N 33, ст. 442; 2008 р., NN 5 - 8, ст. 78, N 48, ст. 357; 2010 р., N 37, ст. 497, NN 41 - 45, ст. 529; 2011 р., N 23, ст. 160, N 30, ст. 279; 2012 р., N 12 - 13, ст. 82; 2013 р., N 14, ст. 89, N 21, ст. 208, N 37, ст. 490, N 39, ст. 517; 2014 р., N 11, ст. 132, N 17, ст. 593, N 20 - 21, ст. 745, N 22, ст. 816; із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року N 1642-VII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року;

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (15.02.2016) частини тринадцята та вісімнадцята статі 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність.

Згідно ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних відносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Норми законодавства щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не приймає до уваги правову позицію Верховного Суду України, яку висловлено у постановах від 10.12.2013 року (справа № 21-348а13), від 17.12.2013 року (справа №21-445-а-13) та від 06 жовтня 2015 року (справа №21-2432/15) щодо недопустимості звуження змісту та обсягу соціальних гарантій працівників прокуратури.

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини у вказаних справах виникли тоді, коли підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулювалися частинами 13 та 18 ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті). Таким чином, нормами матеріального закону було визначено умови та порядок перерахунку пенсій, які призначені працівникам прокуратури.

З урахуванням наведеного, для даних правовідносин вищевказана правова позиція Верховного Суду України не може бути застосована.

Конституційний Суд України у п.2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п.2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 (v002p710-99) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України (254к/96-ВР), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України, як вищий орган у системі органів виконавчої влади, наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, а також враховуючи приписи чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначених обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від "25" березня 2016 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "15" вересня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10020

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

- ,