Справа № 524/2629/16-а
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/2629/16-а
Провадження 2-а/524/198/16
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

20.09.2016 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчук справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти №1 Управління патрульної поліції у м.Кременчук Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчук з дійсним адміністративним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 06.04.2016 року він отримав постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №672925. У постанові зазначено, що він, керуючи автомобілем, здійснив зупинку(стоянку)ближче 10 м до пішохідного переходу, чим порушив 15.9 «г» ПДР. Вважає, що зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки він зупинив транспортний засіб для пропуску пішоходів, які знаходились в 2-3 метрах від автомобіля в кількості 3-4 осіб справа і які мали намір переходити проїзну частину. Поліцейський не зафіксував місце знаходження його транспортного засобу на момент зупинки. Крім того, в резолютивній частині оскаржуваної постанови не правильно зазначено його по батькові, що робить постанову недійсною.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №672925 та закрити адміністративну справу, через відсутність в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов. Просив задовольнити з підстав, вказаних позовній заяві. Додатково пояснив, що свій автомобіль він поставив відповідно до п.15.5 ПДР України. Його автомобіль був розташований на тротуарі, а не на проїзній частині, тому його дії помилково кваліфіковані відповідачем, як порушення п. 15.9 «г» ПДР України.

Представники позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, позов ОСОБА_1 підтримали. Звертали увагу суду на те, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не підтверджується жодним доказом. Відповідач не виміряв відстань, на якій був розташований автомобіль позивача, не зафіксував момент порушення останнім ПДР України, не зясував особу позивача. Також представники позивача вважають, що наданий суду Управлінням патрульної поліції у м.Кременчуці ДПП відеозапис не може слугувати доказом, оскільки є копією і не виключена можливість його монтажу.

Відповідач, ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував. Вказав, що автомобіль позивача був розташований на відстані близько 1м від пішохідного переходу, а тому ним не вимірювалась вказана відстань рулеткою. Підтвердив, що в резолютивній частині постанови серії ПС2 №672925 допустив описку, неправильно зазначивши по батькові позивача. Правопорушнику права розяснювались, що підтверджується його підписом у постанові.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_5, заперечувала проти задоволення позову. Вказала, що нагрудною відеокамерою інспектора поліції було зафіксовано дату, час відеозапису, номер запису, транспортний засіб позивача, який стояв з порушенням п 15.9 «г» ПДР України, а також розмову інспектора з позивачем, який не заперечував, що здійснив зупинку транспортного засобу. Диск з відеозаписом, на якому зафіксовано правопорушення, є речовим доказом.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 15.9 «г» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Судом встановлено, що 06.04.2016 року поліцейським роти № 1 управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ПС2 №672925 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що 06.04.2016 року о 12год. 20 хв. в м.Кременчуці по вул.Пролетарська буд.11 водій, керуючи автомобілем Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив зупинку(стоянку) ближче 10м до пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.122 КУпАП.

На підтвердження викладених в постанові обставин представник третьої особи, ОСОБА_5, надала суду диск з відеозаписом, який був досліджений в судовому засіданні 19.08.2016р.. Дослідити в повному обсязі відеозапис не видалось можливим з технічних підстав, а тому в судовому засіданні 20.09.2016р. за клопотанням представника третьої особи судом було досліджено повторно наданий диск з відеозаписом, здійсненим нагрудною камерою інспектора роти №1 УПП у м.Кременчук ДПП ОСОБА_2

Дослідження приєднаного до матеріалів справи вказаного відеозапису, здійсненого нагрудною камерою патрульного, яка працювала у період часу, коли були висловлені водію зауваження з приводу вчиненого адміністративного правопорушення, дозволяє зробити висновок про те, що автомобіль позивача був розташований з порушенням п. 15.9 «г» ПДР України (01 хв. 13 сек. та 02 хв. 47 сек. відеозапису), позивач усвідомлює факт порушення ним вимог ПДР України, оскільки зазначає про те, що зупинився біля пішохідного переходу на відстані 5м для здійснення посадки/висадки пасажирів та просить застосувати адміністративне стягнення у виді попередження.

Доводи позивача про те, що він був вимушений зупинитись для надання переваги у русі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, покази допитаного за клопотанням позивача свідка, ОСОБА_6, також не спростовують встановлені судом обставини справи і не підтверджують доводів позивача.

Також, суд не приймає до уваги доводи представників позивача про те, що досліджений в судовому засіданні відеозапис є змонтованим і не може слугувати доказом, оскільки вказані твердження є не обґрунтованими та безпідставними.

Окрім цього, суд не враховує пояснення позивача про те, що оскаржувана постанова його не стосується та є недійсною через те, що в її резолютивній частині не правильно зазначено його по батькові, оскільки в судовому засіданні позивач не заперечував того факту, що постанова серії ПС2 №672925 складалась в його присутності та відносно нього.

Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, усвідомлював протиправність своїх дій, що підтверджується дослідженими судом доказами, а притягнення його до адміністративної відповідальності відбувалось без порушення вимог законодавства.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Поліцейського роти №1 Управління патрульної поліції у м.Кременчук Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Д.Д.Андрієць