Справа № 825/959/16
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/959/16 Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Літвіної Н.М., суддів: Коротких А.Ю., Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Чернігівської області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Чернігівської області про стягнення допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про стягнення допомоги на оздоровлення за 2005 рік, у розмірі 1584,78 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Чернігівська об'єднана державна податкова інспекція Головного Управління ДФС у Чернігівської області, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі рапортів від 21 березня 2005 року та від 07 квітня 2005 року ОСОБА_2 було надано чергову відпустку за 2005 рік у кількості 43 календарних дні, в тому числі 30 днів щорічної основної відпустки.

У наказі № 56-в від 06 квітня 2005 року зазначено: «Надати ОСОБА_2 матеріальну допомогу за 2005 рік».

Вважаючи, що виплачені кошти є іншим видом матеріальної допомоги, відмінним від матеріальної допомоги на оздоровлення, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до ст. 35 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу. Державним службовцям, які мають стаж роботи в державних органах понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю до 15 календарних днів. Порядок і умови надання додаткових оплачуваних відпусток встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету міністрів України від 13 грудня 1999 року № 2288 «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» надано право керівникам органів, в межах установленого фонду оплати праці, надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Разом з тим, матеріальна допомога та допомога на оздоровлення не являється однією і тією ж виплатою.

З огляду на зміст наказу, яким зобов'язано надати ОСОБА_2 саме матеріальну допомогу (а не допомогу на оздоровлення), та з огляду на надану відповідачем відповіді на запит позивача, якою підтверджується виплата у травні 2005 року 1584,78 грн. ОСОБА_2 саме матеріальної допомоги (а не допомоги на оздоровлення) вбачається, що виплата позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення фактично не відбулась.

При цьому, наявність грошових коштів у 2005 році в межах установленого фонду оплати праці відповідачем не спростовувалась.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянта з приводу того, що особовим рахунком із заробітної плати за 2005 рік по ОСОБА_2 зазначено вид виплачених коштів в сумі 1584,78 грн. як «оздоровчі», оскільки матеріали справи не містять підтверджуючих документів, зокрема, відповідного наказу, для здійснення такого найменування виплати у вказаному рахунку.

З огляду на вищезазначені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновків про порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Чернігівської області - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Чаку Є.В.

Коротких А. Ю.