Справа № 815/2700/16
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2700/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

за участю секретаря: Драчук О.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1

ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

відповідач, ОСОБА_3 (представник за довіреністю)

третя особа ОСОБА_4 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа Одеський загін морської охорони про скасування пункту 6 наказу № 139-аг від 26.04.2016р.,

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 вересня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа Одеський загін морської охорони, в якому позивач просив скасувати пункт 6 Наказу Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №139-аг від 26 квітня 2016 року «Про результати службового розслідування».

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що наказ Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №139-аг від 26 квітня 2016 року «Про результати службового розслідування» є незаконним, з огляду на наступне. Так, позивач зазначив, що з оскаржуваним наказом ознайомився та розписався 25 травня 2016 року після виходу із чергової відпустки за 2016 рік, тобто майже через місяць після його видання, на позивача накладено дисциплінарне стягнення - «пониження у посаді», в той час як у службовій картці позивача було обліковано лише одне дисциплінарне стягнення. Окрім того, позивач зазначив, що відповідачем при винесенні оскаржуваного наказу порушено вимоги Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби Украйни №111 від 14.02.2005р., а саме не проведено з позивачем бесіди, за наслідками якої оформляється аркуш бесіди, не надано позивачу можливості викласти свої заперечення, заяви або клопотання. Також позивач зазначив, що всупереч вимог статті 98 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України до нього не було доведено будь-якого дисциплінарного стягнення, а лише надано ксерокопію наказу та надано для ознайомлення матеріали службового розслідування.

Позивач та його представник у судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях, підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у запереченнях, зазначивши,що оскаржуваний наказ прийнято відповідно вимог діючого законодавства, позивача ознайомлено з наказом одразу після виходу із чергової відпустки.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

13.01.2016 р. ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділення ракетного та артилерійського забезпечення відділу матеріально-технічного забезпечення (берегової зони) 1 загону морської охорони Південного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби (а.с. 99).

22.03.2016 р. командиру Одеського загону морської охорони передано вихідну телеграму №319 про результати роботи в дивізіоні кораблів та катерів морської охорони (з м.д. н.п. Кілія), якою начальник Південного регіонального управління Державної прикордонної служби зобовязав командира Одеського загону морської охорони провести службове розслідування по фактам порушення порядку організації зберігання зброї та боєприпасів в дивізіоні кораблів та катерів морської охорони (з м.д. н.п. Кілія) та притягнути винних посадових осіб до відповідальності (а.с.71-73).

Наказом Одеського загону морської охорони №202-аг від 22.03.2016 р. призначено службове розслідування по даному факту.

В рамках службового розслідування 23.03.2016 року позивачем надано пояснення та проведено бесіду, за наслідками якої складено аркуш бесіди (а.с.80, 104).

За наслідками службового розслідування складено висновок по фактам порушень порядку організації зберігання зброї та боєприпасів в дивізіоні кораблів та катерів морської охорони (з м.д. н.п. Кілія), які вказані в телеграмі ПдРУ від 22.03.2016 року №Т/713-1783, відповідно до висновків якого, зокрема запропоновано: за недотримання окремих вимог ст.ст. 83, 93 Статуту внутрішньої служби ЗС України та окремих вимог посадової інструкції начальника відділення ракетного та артилерійського забезпечення відділу матеріально - технічного забезпечення (берегової бази) капітана третього рангу ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності правами начальника ПдРУ. Зазначений висновок затверджено 30.03.2016 р. командиром Одеського загону морської охорони (а.с.53-61).

Листом від 31.03.2016 р. (вих. №32/1035) висновок службового розслідування направлено начальнику Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (а.а.52).

В ході вивчення отриманих з Одеського загону морської охорони матеріалів службового розслідування встановлено, що останнє проведено не повно та відповідно не обєктивно, не досліджено ряд суттєвих прорахунків, які допущені посадовими особами Одеського загону морської охорони, тому 12.04.2016 р. начальником Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України прийнято наказ «Про призначення службового розслідування» №127-аг (а.с.40-42).

22.04.2016 р. начальником південного регіонального управління Державної прикордонної служби затверджено висновок службового розслідування по фактам порушень порядку організації зберігання зброї та боєприпасів в дивізіоні кораблів та катерів морської охорони (з м.д. н.п. Кілія) Одеського загону морської охорони, відповідно до якого встановлено, серед іншого: не виконання начальником відділення ракетного та артилерійського забезпечення відділу матеріально-технічного забезпечення Одеського загону морської охорони 3 рангу ОСОБА_1 ст.ст. 16, 93 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. ст. 3, 14, 27, 57, 65, 169, 80, 148, Наказу АДПСУ №925 від 10.12.2004р., в звязку з чим за неналежне виконання посадових обовязків начальника відділення ракетного та артилерійського забезпечення відділу матеріально - технічного забезпечення Одеського загону морської охорони ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності правами начальника регіонального управління та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді пониження в посаді (а.с.43-51).

Наказом начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби «Про результати службового розслідування» №139-аг від 26.04.2016 р. за неналежне виконання посадових обовязків, ст.ст. 16, 93 Сатуту внутрішньої служби ЗС України, що виразилось у неякісному виконанні обовязків та у не здійсненні контролю за організацією зберігання та наявністю зброї та боєприпасів, ст.ст. 3, 14, 27, 57, 65, 169, 80, 148, Наказу АДПСУ №925 від 10.12.2004р., на начальника відділення ракетного та артилерійського забезпечення відділу матеріально-технічного забезпечення Одеського загону морської охорони ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «пониження в посаді» (а.с.35-39).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України № 551-XIV (надалі - Закон № 551-XIV) від 24.03.1999 р. затверджено Дисциплінарний Статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.

Частиною 3 ст. 5 Закону № 551-XIV встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов'язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно ст. 45 Закону № 551-XIV у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно п.п. «д» ст. 68 Закону №551-XIV на молодших та старших офіцерів може бути накладено, зокрема, таке дисциплінарне стягнення, як пониження в посаді.

Згідно із статтею 84 Закону №551-XIV прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 86 Закону №551-XIV встановлено, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Адміністрації ДПС України №111 від 14.02.2005 р. затверджено Інструкцію про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України (надалі - Інструкція), якою визначено підстави призначення і проведення службового розслідування за фактами невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцями своїх службових обов'язків, порушення військової дисципліни, порядку несення служби або громадського порядку.

Відповідно до ч. 2 зазначеної Інструкції службове розслідування в обов'язковому порядку проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов'язків, що загрожувало життю і здоров'ю особового складу, цивільних осіб або заподіяло їм матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що негативно вплинуло на стан виконання покладених на орган Державної прикордонної служби завдань.

Розділом 2 зазначеної Інструкції передбачено порядок призначення службового розслідування.

Рішення про проведення службового розслідування приймається начальником (командиром), який має право видавати письмові накази та притягати підлеглого Службове розслідування призначається письмовим наказом. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, мета та термін проведення, а також посадова особа (особи), якій (яким) доручено його проведення.

Підставою для призначення службового розслідування можуть бути рапорти посадових та службових осіб добового (прикордонного) наряду, командирів підрозділів, начальників служб, інших посадових осіб, окремих військовослужбовців, заяви (скарги) громадян, подання спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції, а також інші повідомлення про правопорушення, події, що потребують з'ясування обставин, за яких вони сталися.

Командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти вчинення правопорушення, події тощо зобов'язані негайно письмово доповісти в установленому порядку начальникові (командиру) органу Держприкордонслужби України. Начальник (командир) зобов'язаний призначити службове розслідування не пізніше триденного терміну з моменту, коли йому стало відомо про факт учинення правопорушення, подію, що потребують з'ясуванню обставин, за яких вони сталися. Службове розслідування може бути проведено особисто начальником (командиром) чи доручено іншій посадовій особі, компетентній в питаннях, які повинні розслідуватися.

Згідно п. 19 Інструкції висновок службового розслідування підписується особою (особами), якою (якими) воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право письмово викласти свою окрему думку, яка додається до висновку.

Накладати на військовослужбовців дисциплінарні стягнення мають право лише їхні прямі начальники. Начальник (командир), який призначив службове розслідування, у 10-денний строк розглядає висновок та всі інші матеріали службового розслідування. Якщо розслідування проведено повно, всебічно й об'єктивно, а пропозиції щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідають вимогам чинного законодавства, начальник (командир) затверджує його.

Якщо розслідування проведено неповно, а пропозиції щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, не відповідають вимогам чинного законодавства, начальник (командир) продовжує термін розслідування, але при цьому загальний термін його проведення не може перевищувати двох місяців, починаючи з дня його призначення.

За змістом п. 31 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затверженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 р. начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення начальником Південного регіонального управління Державної прикордонної служби, який у розумінні вищенаведеної норми є прямим начальником позивача.

За приписами п. 10 Інструкції, у разі скоєння військовослужбовцями правопорушення, зазначеного в п. 2 цієї Інструкції, та непризначення відповідним начальником (командиром) з будь-яких причин службового розслідування або проведення його неповно чи необ'єктивно службове розслідування за таким фактом проводиться за письмовим наказом начальника регіонального управління чи Адміністрації Держприкордонслужби України, які виявили цей факт. Таке розслідування має бути проведено в терміни, визначені ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. При цьому в обов'язковому порядку вирішується питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у неповному проведенні (не проведенні) службового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийнято за результатами двох службових розслідувань, зокрема, службового розслідування, проведеного Одеським загоном морської охорони (наказ про призначення службового розслідування № 202-аг від 22.03.2016р.) згідно розпорядження Південного регіонального управління № Т/713-1783 від 22.03.2016р.; службового розслідування, проведеного згідно наказу начальника Південного регіонального управління № 127-аг від 12.04.2016 р. (висновок затверджено начальником регіонального управління 22.04.2016р.).

Як вбачається зі змісту висновку службового розслідування по фактам порушень порядку організації зберігання зброї та боєприпасів в дивізіоні кораблів та катерів морської охорони (з м.д. н.п. Кілія) Одеського загону морської охорони від 22.04.2016 р., факти порушень порядку організації зберігання зброї і боєприпасів у дивізіоні кораблів та катерів морської охорони (з м.д. н.п. Кілія) Одеського загону морської охорони стали можливими внаслідок: не виконання посадовими особами дивізіоні кораблів та катерів морської охорони (з м.д. н.п. Кілія) Одеського загону морської охорони своїх обов'язків, щодо забезпечення належного обліку, зберігання, використання зброї та боєприпасів та підтримання їх у боєздатному стані; невиконання посадовими особами управління Одеського загону морської охорони своїх обов'язків щодо забезпечення належного обліку, зберігання, використання зброї та боєприпасів та підтримання їх у боєздатному стані; відсутності системи перевірок наявності зброї та боєприпасів посадовими особами Одеського загону морської охорони та їх формальне проведення посадовими особами прикордонного загону та дивізіону кораблів та катерів морської охорони (з м.д. н.п. Кілія); невиконання вимог п. 80 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.12.2004 року № 925 ДСК щодо порядку отримання, зберігання та використання боєприпасів на навчальну практику, та з вини посадових осіб Одеського загону морської охорони, що виразилось, в тому числі, у невиконанні начальником відділення ракетного та артилерійського забезпечення відділу матеріально-технічного забезпечення Одеського загону морської охорони капітаном 3 рангу ОСОБА_1 статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (щодо якісного виконання обовязків), статті 93 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (щодо здійснення контролю за організацією зберігання і наявністю зброї та боєприпасів), статті 3 наказу АДПСУ від 10.12.2004 року № 925 ДСК (щодо знання наявності і стану стрілецької зброї, боєприпасів, забезпечення його обліку, зберігання і використання, забезпечення належного порядку їх охорони, обліку, зберігання і використання, який унеможливлював би втрати та крадіжки), статті 14 наказу АДПСУ від 10.12.2004 року № 925 ДСК (щодо своєчасного закріплення зброї за підрозділами), статті 27 наказу АДПСУ від 10.12.2004 року № 925 ДСК (щодо доповіді по команді про виконання перевірок озброєння посадовими особами), статті 57 наказу АДПСУ від 10.12.2004 року № 925 ДСК (щодо здійснення систематичного контролю за веденням обліку у підрозділах), статті 65 наказу АДПСУ від 10.12.2004 року № 925 ДСК (щодо порядку реєстрації книг обліку та закріплення зброї за підрозділами), статті 169 наказу АДПСУ від 10.12.2004 року № 925 ДСК (щодо внесення змін до обліків), статті 80 наказу АДПСУ від 10.12.2004 року № 925 ДСК (щодо порядку отримання, зберігання та використання боєприпасів тільки з дозволу Адміністрації Держприкордонслужби), статті 148 наказу АДПСУ від 10.12.2004 року № 925 ДСК (щодо визначення наказом порядку зберігання, видачі зброї та боєприпасів особовому складу прикордонного поста «Кілія» впс «Вилкове» Ізмаїльського ПРИКЗ) (а.с.45-48).

Під час розгляду справи судом позивачем не спростовано повністю відсутності вищезазначених порушень, встановлених в ході службового розслідування. При вирішенні цієї справи суд враховує, що позивач не заперечує, що ним було допущено порушення військової дисципліни виконання керівних вимог, зазначених у п. 6 наказу № 139-аг від 26.04.2016р., вимог посадової інструкції, затвердженої наказом командира Одеського загону морської охорони № 59-аг від 28.01.2016р. Водночас, у письмових поясненнях позивач зауважує, що всі виявлені недоліки, зазначені у висновку перевірки, проведеної у загоні, були усунуті під час перевірки та до проведення додаткового розслідування Південним регіональним управлінням, відтак, на думку позивача, останні були несуттєвими.

Суд не приймає до уваги такі твердження позивача, оскільки наявність встановлених відповідачем та підтверджених за результатами службового розслідування порушень жодним чином не спростовано позивачем та взагалі не заперечувалось щодо наявності останніх. Разом з тим, як встановлено судом на теперішній час позивач проходить службу згідно наказу № 175-ос від 25.05.2016р., а стягнення не повязано зі звільненням.

Суд вважає безпідставними посилання позивача як на підставу для задоволення позову на порушення його права щодо оскарження рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки, як зазначалось безпосередньо позивачем та вбачається з матеріалів справи, останнього ознайомлено зі змістом наказу начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби «Про результати службового розслідування» №139-аг від 26.04.2016 р., в день виходу з відпустки 25.05.2016р., що підтверджується особистим підписом позивача на копії оскаржуваного наказу (а.с. 38).

Щодо посилання позивача на порушення з боку відповідача стосовно занесення накладеного дисциплінарного стягнення до службової картки військовослужбовця, суд зазначає, що з системного аналізу положень Дисциплінарного статуту ЗС України, остання є формою обліку застосованих до військовослужбовця стягнень та заохочень та в жодній мірі не спростовує наявності допущених позивачем порушень та не підтверджує незаконність накладення дисциплінарного стягнення.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що одні лише порушення з боку відповідача щодо не проведення бесіди з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення, не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на час призначення додаткового службового розслідування (наказ № 127-аг від 12.04.2016р. і затвердження його висновків 22.04.2016р.) та прийняття оскаржуваного наказу № 139-аг від 26.04.2016р. позивач перебував у щорічній основній відпустці за 2016 рік тривалістю 54 доби у м. Запоріжжя з 01.04.2016р. по 25.05.2016р., що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з наказів № 78-ВВ від 28.03.2016р., № 130-ВВ від 16.05.2016р., № 143-ВВ від 25.05.2016р. (а.с. 77-79).

При цьому, згідно ст. 87 Закону № 551-XIV дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення.

За таких обставин ОСОБА_1 допущено порушення військової дисципліни, що стало підставою для застосування дисциплінарного стягнення відповідно до пункту 6 наказу № 139-аг від 26.04.2016р.

Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності достатньо щоб був зафіксований сам факт порушення. Вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення (в даному випадку начальником Південного регіонального управління Державної прикордонної служби).

З огляду на викладене, суд вважає, що з урахуванням наявності дисциплінарного проступку та вини, не можливо враховувати тяжкість провини та інші обставини, оскільки це означало б позбавлення можливості застосувати стягнення за наявності порушення. Аналогічну позицію висловлено Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 03.02.2011 р. К-3741/08.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що суб'єкт владних повноважень, вирішуючи питання про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, правильно застосував чинне законодавство з урахуванням вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», в звязку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.71 цього КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позову ОСОБА_1 неправомірні, безпідставні, не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, здійснені позивачем судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа Одеський загін морської охорони про скасування пункту 6 наказу № 139-аг від 26.04.2016р., - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 19.09.2016р.

Суддя Самойлюк Г.П.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа Одеський загін морської охорони про скасування пункту 6 наказу № 139-аг від 26.04.2016р., - відмовити повністю.

19 вересня 2016 року.