Справа № 818/551/16
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 р. Справа № 818/551/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Старостіна В.В. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Луник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30.06.2016р. по справі № 818/551/16

за позовом ОСОБА_1

до Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі - відповідач), в якому просила суд:

- скасувати наказ Конотопської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області № 16-0 від 04.04.2016р. "Про звільнення";

- поновити її на посаді головного державного інспектора Конотопської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області;

- стягнути з Конотопської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області середній заробіток за час вимушеного прогулу

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 30.06.2016р. зазначений позов задоволено.

Скасовано наказ Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області № 16-0 від 04.04.2016 року "Про звільнення".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області.

Стягнуто з Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (пр. Миру, 2, м. Конотоп, Сумська область, 41600, код ЄДПРОУ 38486783) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 41600, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 5 940,53 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот сорок гривень 53 коп.).

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, ст.ст.42, 184 Кодексу законів про працю України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з липня 1994 року працювала в Конотопській ОДПІ на різних посадах. Остання займана посада - головний державний інспектор відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб Конотопської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області.

На виконання постанови КМУ від 21.10.2015 року №840 "Про внесення змін у додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2015 року №85" щодо затвердження граничної чисельності працівників територіальних органів ДФС, згідно наказу ДФС України від 25 грудня 2015 року № 996 "Про затвердження чисельності працівників податкових органів ДФС", наказу ДФС України від 11 січня 2016 року № 17 "Про введення в дію структур територіальних органів ДФС та затвердження методичних рекомендацій щодо їх побудови", наказу Конотопської ОДПІ від 18 січня 2016 року № 13 "Про введення в дію організаційної структури Конотопської ОДПІ" та наказу Конотопської ОДПІ від 03 лютого 2016 року № 65 "Про введення в дію штатного розпису", в Конотопської ОДПІ відбулися зміни організаційної структури та скорочення штатної чисельності працівників (а.с. 45 - 51).

В зв'язку із зазначеним, 03 лютого 2016 року ОСОБА_1 було повідомлено про зміни організаційної структури та скорочення штатної чисельності працівників Конотопської ОДПІ, попереджено про наступне вивільнення та зазначено про відсутність вакантних посад (а.с. 15).

Наказом Конотопської ОДПІ №16-о від 04.04.2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади головного державного інспектора відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача не відповідає вимогам законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про державну службу" державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

За приписами ст. 30 Закону України "Про державну службу" державна служба припиняється передусім із загальних підстав, а також з підстав визначених спеціальним законом.

Отже, при звільненні особи з державної служби на неї розповсюджуються гарантії, передбачені Кодексом законів про працю України.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За наявності цих обставин розірвання трудового договору проводиться з обов'язковим додержанням передбаченого статтею 49-2 Кодексу законів про працю України порядку вивільнення працівників.

Так за приписами ст. 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

При цьому, згідно до роз'яснень пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 6 листопада 1992 року № 9, звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України може мати місце, якщо дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, додержання власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, за наявності доказів щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника без його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2016р. ОСОБА_1 була попереджена про наступне вивільнення згідно п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.15).

Разом з тим, доказів того, що одночасно з попередженням про наступне вивільнення позивачу було запропоновано іншу роботу, або доказів відмови позивача від запропонованої роботи, відповідачем не надано.

В попередженні про вивільнення відповідачем не було позивачу запропоновано іншу роботу у зв'язку з відсутністю вакантних посад, які б могла обіймати позивач відповідно до своєї кваліфікації.

Разом з тим, з матеріалів справи колегією суддів встановлено, що під час скорочення в Конотопській ОДПІ на посади в інших підрозділах були переведені, зокрема, наступні працівники:

- ОСОБА_4 в зв'язку із скороченням посади на якій перебувала, переведена на посаду головного державного інспектора відділу обслуговування платників;

- ОСОБА_5, в зв'язку із скороченням посади на якій перебував, переведений на посаду завідувача сектору матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури;

- ОСОБА_6, в зв'язку із скороченням посади на якій перебувала, була переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи;

- ОСОБА_7, в зв'язку із скороченням посади на якій перебувала, була переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора сектору погашення боргу;

- ОСОБА_8, в зв'язку із скороченням посади на якій перебувала, була переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб;

- ОСОБА_9 в зв'язку із скороченням посади на якій перебувала, була переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу обслуговування платників;

- ОСОБА_10 зв'язку із скороченням посади на якій перебувала, була переведена на посада головного державного ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи.

Між тим, жодна з перелічених вище посад не була запропонована відповідачем ОСОБА_1

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо не проведення Конотопською ОДПІ аналізу продуктивності праці і кваліфікації працівників під час скорочення.

Разом з тим, відповідачем не зазначено, яким чином проводився такий аналіз та не надано доказів його проведення на момент попередження позивача про наступне вивільнення.

Положеннями статті 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Отже, у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов'язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов'язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен був з'ясовувати сам суб'єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

Враховуючи викладене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів суду наявності у працівників, яких в зв'язку із скороченням посад які вони обіймали, було переведено на інші посади в Конотопській ОДПІ, більш високої продуктивності праці та кваліфікації, враховуючи, що стаж роботи позивачки в Конотопській податковій інспекції складає майже 22 роки, в тому числі і на керівних посадах, вона має спеціальне звання - радник податкової та митної справи ІІ рангу та має вищу економічну освіту.

При цьому, відповідач зазначає, що порівняльний аналіз продуктивності праці та кваліфікації працівників проводився на підставі інформації щодо виконання працівниками управління оподаткування юридичних осіб своїх службових обов'язків на протязі 2015 року, наданої начальником цього відділу (а.с. 99).

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що вказаний аналіз проводився щодо виконання працівниками своїх службових обов'язків на протязі повного 2015 року, в той час як згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 почала працювати в управлінні оподаткування юридичних осіб лише з 01.07.2015р. (а.с. 24).

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що навіть з урахуванням того, що позивач працювала в зазначеному управлінні половину календарного року, показника її роботи значно відрізняються від показників роботи інших працівників.

Колегія суддів вважає, що такі дані не можуть бути підставою для висновку про більш низьку кваліфікацію та продуктивність праці позивача, з огляду на таке.

Основною функцією відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб, в якому працювала позивач є повнота надходження податку на прибуток, єдиного податку та частини прибутку. Згідно зі ст. 46 Податкового кодексу України звітність по податку на прибуток є річною та подається протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного року. Термін подачі декларацій до 01 березня 2015 року. У вказаному відділі позивач почала працювати з липня 2015 року. Тобто іншими працівниками відділу вже було проведено значну кількість камеральних перевірок з цього податку. За приписами ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим кодексом, тобто 11.03.2015р. Тобто працівниками відділу вже був зроблений аналіз щодо своєчасності сплати податку на прибуток та застосовані штрафні санкції.

Таким чином, вказаний порівняльний аналіз не доводить нижчу продуктивність праці та кваліфікацію позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги, що до позивача протягом 2016 року проводились перевірки та вживались заходи реагування, що свідчить про нижчу порівняно з іншими працівниками кваліфікацію позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Наказом Головного управління ДФС у Сумській області від 22.02.2016р. № 119 та наказом Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 25.02.2016р. № 120, на які посилається відповідач в обґрунтування своїх доводів, будь-які заходи впливу чи реагування до ОСОБА_1 застосовані не були (а.с. 43, 44).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області № 16-0 від 04.04.2016 року "Про звільнення" не відповідає вимогам до рішень суб'єктів владних повноважень, викладеним в ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, враховуючи, що позивача 04.07.2015р. незаконно було звільнено з посади головного державного інспектора відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності поновлення позивача на роботі на вищезазначеній посаді.

За приписами ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для покладення на Конотопську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області обов'язку нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.04.2016р. по час поновлення її на роботі.

Між тим, судом першої інстанції було прийняте необґрунтоване рішення щодо стягнення з відповідача конкретної суми середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки суд не може перебирати на себе повноваження роботодавця позивача з обчислення суми заробітку працівника.

Враховуючи викладене, переглянувши постанову суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 5 940,53 грн. через порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення цієї частини позовних вимог, а в іншій частині - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30.06.2016р. по справі № 818/551/16 скасувати в частині стягнення з Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (пр. Миру, 2, м. Конотоп, Сумська область, 41600, код ЄДПРОУ 38486783) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 41600, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 5 940,53 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот сорок гривень 53 коп.).

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Зобов'язати Конотопську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (пр. Миру, 2, м. Конотоп, Сумська область, 41600, код ЄДПРОУ 38486783) нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 41600, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 квітня 2016 року по час поновлення на роботі.

В інші частині постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30.06.2016р. по справі № 818/551/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова Н.В.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Макаренко Я.М.
Повний текст постанови виготовлений 19.09.2016 р.