Справа № 524/3628/16-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 р.Справа № 524/3628/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А. Русанової В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.08.2016р. по справі № 524/3628/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій (бездіяльності) протиправною, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

17.05.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області з позовом , в якому просив :

визнати протиправними дії Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України полтавської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати державної пенсії;

зобов'язати здійснити розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.07.2009 року за період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року та рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.09.2010 року за період з 01.01.2010 року по день фактичної виплати пенсії.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.08.2016р. клопотання представника відповідача задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій (бездіяльності) протиправною, зобов'язання вчинити дії залишити без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строків звернення до суду.

ОСОБА_1 (далі позивач) не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду.

В судове засідання суду сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно , належним чином.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч.4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом встановлений ч.2 ст. 99 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду за своєю суттю не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і шляхом встановлення строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом встановлено, що постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09.07.2009р. у справі №2а-293/2009р. зобов'язано УПФУ Автозаводського району в м.Кременчуці провести ОСОБА_1 з 01.01.2005р. перерахунок щомісячної основної державної пенсії по інвалідності, як інваліду 3, а з 22.02.2005р. 2 групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 6, а з 22.02.2005р. 8 мінімальних пенсій за віком на час виплат, встановленої законом відповідно до вимог ст.54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за виключенням періоду з 01.01.2008р. по 22.05.2008р.; зобов'язано УПФУ Автозаводського району в м.Кременчуці провести ОСОБА_1 з 01.01.2005р. перерахунок щомісячної додаткової державної пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, як інваліду 3, а з 22.02.2005р. 2 групи, у розмірі 50%, а з 22.02.2005р. 75% мінімальної пенсії за віком на час виплат, встановленої законом відповідно до вимог ст.50 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за виключенням періоду з 01.01.2008р.по 22.05.2008р.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 10.09.2010р. у справі №2-4140/2010р. зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області провести ОСОБА_1 з 01 січня 2010 року перерахунок щомісячної основної державної пенсії по інвалідності та перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою відповідно до вимог частини 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-12, з підвищенням розміру вказаних пенсій у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного відповідним законом, відповідні виплати провести з врахуванням виплаченого.

Зазначені судові рішення набрали законної сили.

З позовної вбачається, що позивачем заявлені вимоги про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати державної пенсії здійсненої на підставі судових рішень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що отримуючи пенсію, перераховану на виконання рішень суду , у березні та листопаді 2010 року позивач мав можливість дізнатися про порушені права та звернутися до суду за їх захистом.

Проте, із вищезазначеним позовом позивач звернувся до суду лише 17.05.2016 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду.

Доводи позивача, що він лише з листа відповідача від 15.02.2016р. дізнався про не проведення останнім нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів (пенсії) при виконанні судових рішень, а тому своєчасно звернувся до суду , колегія суддів вважає необґрунтованими, тому як доказів неможливості рашіне звернутися до відповідача з такою заявою позивачем не наведено ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі. Крім, того отримуючи пенсію протягом 2010-2016р. позивач мав можливість дізнатися про порушення своїх прав та звернутися до суду.

Відповідно до ст.99 КАС України строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Посилання позивача у апеляційній скарзі на безпідставне не застосування судом першої інстанції ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", якою нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу , що призначає та виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, колегія суддів вважає помилковими , тому як положення цієї статті стосуються виплати пенсії, а не компенсації за її несвоєчасну виплату, а тому а тому положення ч.2 ст.46 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до спірних відносин не застосовуються.

Доказів поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом позивачем ні в позовні заяві, ні в апеляційній скарзі не зазначено.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Щодо посилань апелянта проте, що судом було відкрито провадження по справі без зауважень щодо пропуску строку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду під час судового розгляду справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обгрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.08.2016р. по справі № 524/3628/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Присяжнюк О.В. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 19.09.2016 р.