Справа № 554/1249/16-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 р. Справа № 554/1249/16-а
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Яковенко М.М.

судді: Лях О.П., Старосуд М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 14 квітня 2016 року по справі № 554/1249/16-а за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Волинської митниці ДФС Багатирчука Михайла Анатолійовича про скасування постанови №1910/20500/2015 від 27.01.2016 року про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з позовом Заступника начальника Волинської митниці ДФС Багатирчука Михайла Анатолійовича (далі-відповідач), в якому просив суд скасувати постанову про порушення митних правил №1910/20500/2015 від 27.01.2016 року, винесену заступником начальника Волинської митниці ДФС Багатирчука Михайла Анатолійовича.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 14 квітня 2016 року задоволено позов (а.с.83, 84-90).

Постанову №1910/20500/2015 від 27.01.2016 року про накладення адміністративного стягнення виді штрафу в сумі 17000 грн. на ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ч.3 ст.470 МК України - скасовано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця ДФС України звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, неповно з'ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору та неправильно застосовано норми процесуального права. Тому відповідно до ст. 202 КАС України просить скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 14 квітня 2016 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

Апелянт наголошує та доводить, що позивач, як водій перевізник був відповідальним за імпортований товар, та допустив порушення передбачене ч.3 ст.469 та ч.3 ст.470 МК України, а саме не здійснив у строк доставку вантажу та документів до МП «Запитів» Львівської митниці ДФС, та видачу товару, що знаходився під митним контролем без дозволу митного органу.

Від позивача на адресу суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на постанову Октябрського районного суду м. Полтава в яких просить залишити без змін постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 14 квітня 2016 року посилаючись на законність та обгрунтованисть зазначеної постанови. Розгляд справи просив здійснити без його участі.

Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, з урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України. Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про порушення митних правил містять копію декларації ІМ40ЕЕ №209000000/2015/931332 із зазначеними на ній часом та датою надходження товару у Київську митницю ДФС та з записом про доставку товарів завірений особистим підписом інспектора Київської митниці ДФС, відбитком штампа ПМК та відбитком овальної печатки (а.с.27). Копія примірника CMR AVC-2002 з відбитком печатки Київської митниці ДФС (а.с.26). і на підставі зазначеного суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.469 та ч.3 ст.470 МК України, тому оскаржувана постанова не є обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Здійснюючи апеляційний перегляд, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваній постанові №1910/20500/2015 від 27 січня 2016 року в справі про порушення митних правил зазначено, що: "08 жовтня 2015 року на митну територію України через м/п «Ягодин» Волинської митниці ДФС по митній декларації типу ІМ40ЕЕ №209000000/2015/931332 на автомобілі марки «Рено», д.н. НОМЕР_1/НОМЕР_2, що належить ПП«Л.В.С.», Полтавська область, Полтавський район, с. Розшошенці, вул. Фрунзе, 28, було ввезено товар «полімери пропілену у первинних формах», який відповідно до товаросупровідних документів, а саме «CMR» AVC-2002, рахунку-фактури від 07 жовтня 2015 року №100854808 «F.A. SABIC Sales Europe В. V», PL-99-300 Kutno, Республіка Польща в адресу фірми «Belteam Polymers LTD», м. Київ, вул. Кіквідзе, будинок 17, офіс 211/2.

Після проходження митного контролю на м/п «Ягодин» Волинської митниці ДФС, 08 жовтня 2015 року зазначений транспортний засіб з товаром по документу контролю за переміщення товару, а саме по митній декларації типу ІМ40ЕЕ №209000000/2015/931332 від 07 жовтня 2015 року, був направлений на м/п «Запитів», Львівської митниці ДФС для завершення митного оформлення товару «полімери пропілену у первинних формах»".

Згідно повідомлення директора ПП «ЛВС» Лесь В.С., водій його підприємства ОСОБА_1 за вказівкою ОСОБА_5, яка замовляла транспортний засіб для перевезення товару «полімери пропілену у первинних формах» на адресу фірми «Belteam Polymers LTD» прослідував з товаром не на м/п «Запитів» Львівської митниці ДФС, як було зазначено у митній декларації типу ІМ40ЕЕ №209000000/2015/931332 для завершення його митного оформлення, а в с. Горенка Київської області, де відбулося розвантаження переміщуваного товару «полімери пропілену у первинних формах».

Надаючи правову оцінку, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.2 ч.2 та ч.3 ст. 191 Митного кодексу України, встановлені права та обов'язки перевізника, а саме: перевізник зобов'язаний у строк, встановлений статтею 95 цього Кодексу, доставляти товари до органу доходів і зборів призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них; не розпочинати вивантаження чи перевантаження товарів без дозволу органу доходів і зборів.

Згідно ст.. 200 МК України, після надання органом доходів і зборів дозволу на пропуск товарів через митний кордон України власник товарів або уповноважена ним особа зобов'язані доставити товари та документи на них без будь-якої зміни їх стану у визначене органом доходів і зборів місце і забезпечити перебування їх у цьому місці до прибуття посадових осіб органу доходів і зборів, якщо інше не передбачено цим Кодексом; доставка товарів та документів на них повинна бути здійснена у строк, визначений статтею 95 цього Кодексу; товари і транспортні засоби, якими вони перевозяться, після прибуття у місце доставки розміщуються у зонах митного контролю; у місці доставки товари і транспортні засоби пред'являються, а документи на них передаються органу доходів; зміна місця стоянки (прибуття) транспортного засобу, вивантаження, перевантаження товарів, розпакування, пакування чи перепакування товарів, зміна, вилучення чи пошкодження засобів забезпечення ідентифікації допускаються лише з дозволу органу доходів і зборів.

Як встановлено, під час здійснення митних формальностей відповідно до баз даних, АСМО «Інспектор-2006» та ЄАІС, митним органом було встановлено, що вищезазначений товар «полімери пропілену у первинних формах», станом на 17.12.2015 року до Львівської митниці доставлений не був, митне оформлення взагалі не проводилось.

В зв'язку з чим, по даному факту 17.12.2015 року посадовою особою Волинської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №1910/20500/2015 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.469 та ч. З ст. 470 МК України. Розгляд справи було призначено на 27.01.2016 року з 10.00 год. за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Римачі, Волинська митниця ДФС.

При прийнятті постанови, відповідачем були враховано зібрані матеріали справи, а саме: протокол про порушення митних правил, інформації в базі даних АСМО «Інспектор-2006» та ЄАІС, пояснення правопорушника, інші документи митного офрмлення.

27 січня 2016 року за наслідками розгляду матеріалів, заступн.начальника Волинської митниці ДФС Багатирчук М.А. винесено постанову №1910/20500/2015, якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.469 та ч.3 ст. 470 МК України та накладено відповідно до ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Постанова митниці своєчасно була скерована ОСОБА_1, листом від 27.01.2016 № 390/03-70-26-02-16 рекомендованим листом 607.

Виходячи з фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що фактично зовнішньо - економічна операція по переміщенню товару з Республіки Польша в Україну здійснювалось із застосуванням процедури «CMR», тобто у відповідності до норм «Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» (Женева, 19 травня 1956 рік).

Ввезення вказаного товару на митну територію України відбулось 08.10.2015 року, зокрема по «CMR» AVC-2002.

У відповідності до Закону України від 01.08.2006 № 57-V, Україна приєдналась до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19.05.1956 року в м. Женева (далі Конвенція).

Згідно з нормою п.l ст.1 Конвенції: ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Відповідно до відомостей, що містяться у справі, зовнішньоекономічна операція щодо переміщення товару «полімери пропілену у первинних формах» у режимі імпорт в Україну здійснювалась відповідно до правил визначених Конвенцією, як доказ того була складена вантажна накладна (товаротранспортна накладна CMR) №AVC-2002 від 07.10.2015 р.

Згідно з відомостей накладної:

- отримувач товару «Belteam Polymers LTD», м. Київ, вул. Кіквідзе, будинок 17, офіс 211/2, - графа 2, - місце розвантаження «Belteam Polymers LTD», м. Бровари, вул. Кутузова, 127;

- особа відповідальна за доставку ПП «Л.В.С.», Полтавська область, Полтавський район с.Розшошенці, вул. Фрунзе, 28, ( графи 16, 23 )

- підпис особи - підпис водія ОСОБА_1 ( графи 16, 23)

Статтею 3 Конвенції встановлено, що для цілей цієї Конвенції, перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов'язки, як за власні дії і недогляди.

Договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції (ч.4 Конвенції).

Стаття 5 - вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника.

Стаття 9 - вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Стаття 11 - Для цілей митних та інших формальностей, які повинні бути здійснені до доставки вантажу, відправник додає до вантажної накладної необхідні документи або надає їх в розпорядження перевізника, і забезпечує його всією інформацією, якої він може потребувати.

Перевізник не зобов'язаний перевіряти вірність і адекватність цих документів та інформації. Відправник несе відповідальність перед перевізником за будь-які збитки, заподіяні відсутністю, недостатністю чи невірністю таких документів та інформації, за винятком випадків незаконних дій або недбалості перевізника.

Перевізник несе відповідальність як представник, за наслідки втрати чи невірного використання документів, зазначених у вантажній накладній і доданих до неї або наданих в його розпорядження; сума відшкодування, яке сплачується перевізником, не повинна, однак, перевищувати ту, яка підлягала б сплаті у випадку втрати вантажу.

Відповідно до статті 12 Конвенції:

1. Відправник має право розпоряджатися вантажем, зокрема, вимагати від перевізника припинення перевезення, зміни місця, передбаченого для доставки вантажу, або здачі вантажу одержувачу, іншому, ніж зазначений у вантажній накладній.

2. Відправник втрачає це право з того моменту, коли другий примірник накладної переданий одержувачу або коли останній здійснює свої права, передбачені в пункті 1 статті 13; з цього моменту і надалі перевізник керується вказівками одержувача.

3. Однак, право розпорядження вантажем належить одержувачу з моменту складання вантажної накладної, якщо у вантажній накладній відправником зроблена відповідна позначка.

5. Право розпорядження вантажем здійснюється за таких умов:

а) відправник чи, у випадку, зазначеному в пункті 3 цієї статті, одержувач, який бажає здійснити це право, представляє перший примірник вантажної накладної, яка містить нові інструкції перевізнику, а також звільняє перевізника від відповідальності за будь-які витрати, шкоду і збитки, викликані виконанням таких інструкцій;

б) виконання таких інструкцій є можливим у той момент, коли їх одержує особа, яка повинна їх виконати; воно не порушує нормальний хід роботи підприємства перевізника і не впливає на відправників чи одержувачів інших вантажів;

7. Перевізник, який не виконав інструкції, що були йому надані відповідно до положень цієї статті, або який виконав такі інструкції, не вимагаючи надання йому першого примірника вантажної накладної, несе відповідальність перед особою, яка має право пред'явити претензію, за будь-які заподіяні таким чином шкоду або збитки.

З огляду на вимоги статей Конвенції, Митного кодексу України, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що ОСОБА_1, як водій-перевізник був наділений правомочностями щодо перевезення вантажу від відправника до отримувача, а також здійснення під час слідування всіх митних процедур, зокрема доставку товару в митницю призначення. При чому, колегія суддів звертає увагу, що саме ОСОБА_1 ввозився товар на територію України та проходив митний контроль через Волинську митницю, та мав зобов'язання слідувати до визначеного пункту Львівської митниці для закінчення митного оформлення товару.

Тобто, колегія суддів робить висновки, що ОСОБА_1 є належним суб'єктом за частинами 3 статей 469, 470 МК України.

Колегія суддів не може погодитися з доводами позивача та висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 є особою, яка підлягає звільненню від відповідальності за правопорушення, передбачених зазначеними статями МК України, з огляду на положення ч.1 ст.460 МК України, внаслідок вчинення протиправних дій третіх осіб.

Так, частиною 1 ст. 460 МК України визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ст..470, ч.3 ст. 478, ст.. 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Таким чином дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за вказане порушення митних правил. Такими умовами відповідно є аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що належними документами, що підтверджують безспірний факт протиправного впливу третіх осіб на зазначені обставини, які визнаються митним законодавством, як протиправні, є не саме по собі повідомлення до правоохоронних органів про таке правопорушення третіх осіб та внесення до відповідного реєстру відомостей про злочин за ст..190 ч.1 КК України, а в даному випадку, якщо мало місце злочин, то належними документами, які підтверджують такий факт, є відповідні судові рішення.

Ні на час розгляду справи Відповідачем, ні судами першої або апеляційної інстанції, не надано таких документально підтверджуючих документів.

Крім того, суд першої інстанції прийняв до уваги як факт, що Києво - Святошинським відділом поліції ГУНП в Київській області було зареєстроване кримінальне провадження №0003853 від 11.10.2015 року за ч.1 ст. 190 КК України нібито за зверненням ОСОБА_1 В той же час, судом не було перевірено, що провадження зареєстровано саме за зверненням підприємства «Belteam Polymers LTD», м. Київ, вул. Кіквідзе, будинок 17, офіс 211/2, що не отримало свій товар.

Також, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції стосовно невідповідності відомостей, зазначених у представлених до митного оформлення товаросупровідних (товаротранспортних) документах, відомостям стосовно місця доставки зазначеним у митній декларації, що мала бути встановлена Волинською митницею ДФС ще при ввезенні товару в Україну і усунута. Присвоєння номеру митній декларації можливо виключно за відсутності зауважень до неї.

Так відповідно до ст. 259 МК України: попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу) подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою органу доходів і зборів, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред'явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

Колегія суддів також вважає, що судом першої інстанції не враховано, що із врахуванням вимог статей 90, ч.1, п.2 ч.2 ст. 91, ст. 92 - 95, п.3-6 ст. 102 МК України, у відповідностей до ст. 259 МК України - виключне право вибору митниці оформлення (митниця призначення)належить Декларанту або уповноваженій ним особі.

В даному випадку митна декларація типу ІМ40ЕЕ№ 209000000/2015/931332 була подана уповноваженою особою Декларанта електронним зв'язком саме до МП «Запитів» Львівської митниці ДФС.

Суд першої інстанції прийняв до уваги наявні в матеріалах справи про порушення митних правил копії митної декларації ІМ40ЕЕ№ 209000000/2015/931332 та копії примірника СMR AVC-2002 з копіями відбитків печаток Київської митниці ДФС. Так дані документи надійшли на митницю в копіях від директора ПП «Л.В.С.» 10.11.2015 року. Судом зроблений висновок, що «відомості про підроблення цих документів та причетність до цього ОСОБА_1, матеріали справи не містять».

В даному випадку, робити такі висновки на підставі представлених копіях документів є безпідставним. Колегія суддів зазначає, що висновки щодо причетності або не причетності ОСОБА_1, або інших учасників цих господарських відносин до порушень митного оформлення, розмитнення товару є більш прерогативою тих правоохоронних органів, які наділені повноваження на розслідування таких фактів. Такий факт підлягає перевірці за іншими правилами встановлення, не тільки факту злочинно - скоєного правопорушення, як і осіб, які його скоїли.

Колегія суддів зазначає, що наявність в зазначених документах відбитків печаток Київської митниці ДФС та підпису посадової особи, не спростовують самого факту порушення з боку позивача.

Як вбачається з пояснень від 06.11.2015 року ОСОБА_1, водій ПП «Л.В.С.», Полтавська область, Полтавський район с.Розшошенці, вул. Фрунзе, 28, пояснив, що даний товар та документи на нього не доставив до Львівської митниці ДФС в зв'язку з тим, що за телефонними вказівками представника власника товару ОСОБА_7 та диспетчера ОСОБА_8, йому повідомили, що в документі контролю доставки а саме митній декларації типу ІМ40ЕЕ №209000000/2015/931332, зроблена помилка і імпортер уже вирішує питання стосовно зміни митниці призначення на Київську митницю ДФС, тому він прослідував у с.Горенка, Київській області, де без участі співробітника митниці було розвантажено товар.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі враховані правові норми «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.10.2012 № 1066.

Так відповідно до норм Порядку:

1.1. Цей Порядок регламентує дії посадових осіб митних органів, перевізників, декларантів або уповноважених ними осіб під час здійснення контролю за переміщенням товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу юридичними та фізичними особами незалежно від виду транспорту, крім стаціонарних засобів транспортування (трубопроводи та лінії електропередачі) у:

1.2. У цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

перевізник - особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між митними органами на території України або є відповідальною за такі перевезення;

1.5. Виконання митних формальностей при здійсненні контролю за транзитним перевезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється на підставі документів контролю за переміщенням товарів (далі - ДКПТ).

При поданні митному органу ДКПТ у формі електронного документа (далі - ЕДКПТ) виконання митних формальностей здійснюється відповідно до цього Порядку за винятком положень, що стосуються паперових примірників ДКПТ.

1.6. Контроль за переміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які перевозяться у митному режимі транзиту до митниці призначення, здійснюється митницею відправлення.

1.7. Для здійснення контролю за переміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення і виявлення фактів їх недоставляння до митниці призначення використовується Єдина автоматизована інформаційна система митних органів України (далі - ЄАІС).

1.8. У разі виявлення порушень законодавства на будь-якому етапі здійснення контролю за переміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення посадова особа митного органу зобов'язана вжити необхідних заходів, передбачених законодавством.

2.1. Під час відправлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення обов'язково встановлюється строк транзитного перевезення до митниці призначення.

Строк транзитного перевезення встановлюється в автоматичному режимі під час постановки електронної копії ДКПТ або ЕДКПТ на контроль за переміщенням у відповідному програмно-інформаційному комплексі ЄАІС залежно від виду транспорту відповідно до статті 95 Митного кодексу України.

10.1. В окремих випадках (внаслідок дії обставин, за яких виконання попередніх умов поставки неможливе) при переміщенні через митний кордон України товарів допускається зміна митниці призначення або митниці відправлення на іншу, ніж та, що зазначена в ДКПТ.

10.2. Розгляд рішення про зміну митниці призначення/відправлення приймається керівником митного органу або уповноваженою ним особою, до якого фактично прибув товар. Рішення приймається на підставі письмового звернення перевізника (декларанта або уповноваженої ним особи) шляхом проставляння на цій заяві відповідної резолюції.

10.3. Відображення рішення про зміну митниці призначення, прийнятого митним органом, до якого фактично прибули товари, що переміщуються на підставі МД або іншого ДКПТ, при їх вивезенні за межі митної території України здійснюється шляхом заповнення посадовою особою митного органу відповідних граф МД або зворотного боку ДКПТ.

У відповідних графах МД або на зворотному боці ДКПТ коротко описуються обставини, із настанням яких пов'язана необхідність зміни митниці призначення. У разі наявності зазначаються назви, номери та дати документів, що підтверджують такі обставини, зокрема звернення особи, відповідальної за перевезення товару, щодо зміни митниці призначення, та учиняється запис "Погоджено зміну митного органу призначення на ххххххххх", де ххххххххх - дев'ятизначний код пункту пропуску через митний кордон України згідно з Класифікатором митних органів, через який передбачається вивезення товарів за межі митної території України.

10.4. Відомості про зміну митниці призначення невідкладно заносяться посадовою особою митного органу, до якого фактично прибули товари, до ЄАІС. При цьому відомості про митний орган, заявлений при декларуванні, в електронних копіях ДКПТ або ЕДКПТ залишаються незмінними, а новий дев'ятизначний код пункту пропуску через митний кордон України митниці призначення зазначається в ЄАІС окремо.

10.5. При переміщенні товару за ГІД або ЕПД у разі прийняття позитивного рішення про зміну митниці відправлення посадова особа митного органу, до якого фактично прибули товари, підтверджує зміну митного органу в'їзду шляхом внесення до ЄАІС дев'ятизначного коду пункту пропуску через митний кордон України митного органу, до якого фактично прибули товари, а також дати та номера реєстрації заяви митним органом. Митний орган, до якого фактично прибули товари, отримує необхідний доступ до електронної копії ПД або ЕПД для внесення відомостей про пропуск товарів. При цьому в електронній копії ПД або ЕПД залишаються відомості про попередній митний орган в'їзду, а новий дев'ятизначний код пункту пропуску через митний кордон України митниці відправлення заноситься до ЄАІС окремо.

10.6. Митний орган, до якого фактично прибули товари, має право відмовити в зміні митниці призначення/відправлення у разі:

- недотримання перевізником установлених законодавством умов здійснення транзиту товарів та транспортних засобів комерційного призначення;

- якщо зміна митниці призначення/відправлення призведе до поділу товару (вантажу) на частини;

- заборони або обмеження стосовно переміщення окремих видів товарів та транспортних засобів комерційного призначення.

У разі відмови в зміні митниці призначення/відправлення митний орган письмово повідомляє заявнику про підстави такої відмови.

Колегія суддів зазначає, що доказів того, що водій ОСОБА_1 належним чином виконав обов'язки визначені Розділом Х Порядку №1066 та зобов'язання по доставці товару «полімери пропілену у первинних формах» які перебували під митним контролем до місця прибуття, МП «Запитів» ЗМК ВАТ «ЛТСФ Львівресурси» Львівська обл. Камянка-Бузький р-н смт Запитів вул. Київська, 236, зазначеного в документі контролю доставки, а саме митній декларації типу /Л/4Щу №209000000/2015/931332 від 07.10.2015 року, не представлено та не наведено.

Судом першої інстанції також не досліджено той факт і не враховано, що відповідно до відомостей у графі 24 «Відмітка про отримання вантажу CMR AVC-2002» - зазначений інший отримувач «ВЕКТОР І КО» м. Київ, а не «Belteaa Polymers LTD», м. Київ, яка є стороною зовнішньоекономічної угоди, та підприємством (декларант), що очікувало даний товар попередній митній декларації ІМ40ЕЕ №209000000/2015/931332, та бажало завершити митне оформлення на м/п «Запитів» ЗМК ВАТ «ЛТСФ Львівресурси» Львівська обл. Камянка-Бузький р-н смт Запитів вул. Київська, 236.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що в даному випадку мало місце допущення з боку водія ПП «Л.В.С.» ОСОБА_1, як відповідальної особи, порушення ст..200, ч.3 ст.469 та ч.3 ст. 470 МК України, а саме: недоставляння вантажу та документів до МП «Запитів» Львівської митниці ДФС та видача товару, що знаходиться під митним контролем без дозволу митного органу. Будь-яких підстав для звільнення позивача від відповідальності судом не встановлено.

Надання неналежної правової оцінки фактичним обставинам, при чому на зазначену належну правову оцінку мало вплив неналежне з'ясування в достатній мірі обставин, що мали значення для правильного вирішення спірного питання привело суд першої інстанції до помилкового висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, колегія суддів з урахування положень ст.202 КАС України, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, в частині задоволених позовних вимог. В цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, а в іншій частині постанову суду слід залишити без змін.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір", відповідач не є особою, який звільнений від сплати судового збору, а тому зобов'язаний був при поданні апеляційної скарги сплатити судовий збір у розмірі встановленому законом.

Ухвалою суду від 12 липня 2016 року за заявою Волинської митниці ДФС України відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги, розмір якого складає 606, 32 грн. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів, з урахуванням положень ст..94 КАС України, не зважаючи на задоволення апеляційної скарги, приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС України - задовольнити.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2016 року по адміністративній справі № 554/1249/16-а - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Заступника начальника Волинської митниці ДФС Багатирчука Михайла Анатолійовича про скасування постанови №1910/20500/2015 від 27.01.2016 року про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил - відмовити.

Стягнути з Волинської митниці Державної фіскальної служби судовий збір у розмірі 606 (шістсот шість) гривен 32 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.