Справа № 813/4618/15
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року Справа № 813/4618/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Гавірко О.О.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до ДПІ у Залізничному районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській обалсті про скасування податковго повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и в:

фізична-особа підприємець ОСОБА_4 (далі позивач, ФОП ОСОБА_4М.) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі відповідач, ДПІ у Залізничному районі м. Львова), в якому, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 05.05.2015 року № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення рішення від 05.05.2015 року № НОМЕР_1 прийняте на підставі акта, який складений з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Зазначає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 15.04.2015 № 686/13-03-17-02/НОМЕР_2 про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань правомірності нарахування ФОП ОСОБА_4 бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку за січень 2015 року, про неправомірне віднесення до фактичних витрат паливо-мастильних матеріалів на пробіг автомобіля при наданні послуг з вантажних перевезень в міжнародному сполучені є безпідставними, оскільки актом не доведено порушення норм чинного законодавства, щодо перевищення ФОП ОСОБА_4 сум витрат на паливно-мастильні матеріали, повязані з господарською діяльністю щодо перевезення вантажів автомобільним транспортом. Вважає, що податкове повідомлення-рішення, прийнято безпідставно, тому просить суд його скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, подав додаткові докази в обґрунтування позовних вимог, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні долученому до матеріалів справи. Зазначив, що ФОП ОСОБА_4 до перевірки надав подорожні листи вантажних автомобілів в міжнародному сполученні, згідно яких обчислював витрати на паливно-мастильні матеріали. Проведеною перевіркою подорожніх листів вантажних автомобілів ФОП ОСОБА_4М встановлено невідповідність заповнення граф даних подорожніх листів до фактичних даних. Вказує, що позивачем завищено податковий кредит за грудень 2014 року, що призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2015 року. Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене правомірно і підстав для його скасування немає, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухав пояснення представників сторін, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі та встановив наступне.

На підставі пп.78.1.8 ст.78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності нарахування ФОП ОСОБА_4 бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку згідно податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року. За результатами перевірки складено акт від 15.04.2015 № 686/13-03-17-02/НОМЕР_2.

Вказаним актом від 15.04.2015 № 686/13-03-17-02/НОМЕР_2 зафіксовано порушення позивачем п. 198.3, п.198.5,ст.198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту за грудень 2014 року на суму 1379243 грн. за квітень 2013 року в сумі - 636913 грн., за вересень 2013 року в сумі 7430 грн. та порушення п.200.4 ст.200 ПК України що призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2015 року на суму 7430 грн.

З цієї підстави ДПІ у Залізничному районі м. Львова винесено податкове повідомлення-рішення від 05.05.2015 року № НОМЕР_1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 7430 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 3715 грн.

На думку позивача висновки, викладені в акті перевірки від 15.04.2015 № 686/13-03-17-02/НОМЕР_2 є необґрунтованими, а сама перевірка проведена з порушенням норм Податкового кодексу України тому прийняте на підставі цього акта податкове повідомлення-рішення, підлягає скасуванню як протиправне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 177.1, 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, у відповідності до п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Пунктом 138.2 статті 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Виходячи з вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

У статті 2 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп. 1.2 п. 1, пп. 2.1 п. 2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704.

Згідно з пп. 1.2 п. 1 вказаного Положення, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (пп. 2.1 п. 2 Положення).

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2 ст. 9 цього Закону).

Судом встановлено, що між СПД ФО ОСОБА_5 (замовник) та ФОП ОСОБА_4 (Перевізник) укладено договір перевезення вантажу № 1/04 від 01.04.2014 року, відповідно до умов якого Перевізник бере на себе зобовязання доставити ввірений йому замовником вантаж у пункт призначення в обумовлений термін та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі. Замовник зобовязується сплатити за перевезення вантажу обумовлену плату.

Згідно з пп. 5.1; 5.2, п. 5 договору ціни по кожному перевезенню і терміни оплати обумовлюються сторонами і зазначаються в заявці.

Позивачем долучено до матеріалі справи заявку до договору перевезення вантажу від № 1/04 від 01.04.2014 року (а.с.189), подорожні листи від 23.11.2014 № 480151 серії 12 ААБ (а.с160-162) від 27.11.2014 року №480153 серії 12 ААБ (а.с. 167-169) , товарно-транспортні накладні (а.с.164; 171); CMR (а.с. 163; 170), рахунки-фактура від 27.11.2014 року № СФ -0000132 та від 02.12.2014 року № СФ -0000133 (а.с. 165;172) акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ 0000132 та № ОУ- 0000133 (а.с 166;173)

Між ТзОВ «Фішкомпані» (Замовник) та ФОП ОСОБА_4 (Перевізник) укладено договір перевезення вантажу № 25-09 від 25.09.2014 року (а.с. 147), відповідно до умов якого Перевізник бере на себе зобовязання доставити вірений йому Замовником вантаж у пункт призначення в обумовлений термін та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі. Замовник зобовязується сплатити за перевезення вантажу обумовлену плату. Сторони виконують свої зобовязання на підставі даного договору та заявки на перевезення, яка є невідємною частиною договору.

Згідно з пп. 5.1; 5.2 п. 5 договору ціни по кожному перевезенню і терміни оплати обумовлюються сторонами і зазначаються в заявці.

Позивачем долучено до матеріалі справи заявки до договору перевезення вантажу від № 25-09 від 25.09.2014 року, договір-заявку про надання транспортних послуг від 24.11.2014; від 01.12.2014 року; від 04.12.2014 року (а.с. 152;181;204), подорожні листи від 24.11.2014 № 393178 серії 12 ААБ; від 27.11.2014 року № 480152 серії 12 ААБ; від 01.12.2014 року № 480154 серії 12 ААБ; від 04.12.2014 року № 480156 серії 12 ААБ; від 09.12.2014 № 480157 серії 12 ААБ; (а.с.153; 174; 182; 197; 205), товарно-транспортні накладні (а.с.157;178;186;201;209); CMR (а.с.156;177;185;200;208), рахунки-фактуру від 27.11.2014 № СФ-0000131 (а.с.158); від 02.12.2014 року № СФ-0000134 (а.с.179); від 04.12.2014 за № СФ-0000135 (а.с.187); від 09.12.2014 року №СФ-0000136 (а.с.22) від 12.12.2014 за № СФ-0000138 (а.с.210), акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ -0000131 (а.с.159); № ОУ -0000134 (а.с.180); № ОУ -0000135 (а.с.188); № ОУ -0000136 (а.с.203) № ОУ -0000138 (а.с.211).

Позивачем до матеріалів справи також долучено:

- копію договору від 02.01.2013 року про надання місця для стоянки автомобіля (а.с.140);

- копію договору від 17.10.2014 року № 1143/14 купівлі продажу нафтопродуктів (а.с.142);

- копію податкової накладної від 19.11.2014 року № 520 (а.с 144).

З матеріалів справи встановлено, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_4 є надання послуг вантажного перевезення на підставі укладених договорів перевезення вантажу із замовниками та заявок на перевезення, для чого ним використовуються власні вантажні автомобілі НОМЕР_3/причіп ВС4811ХХ та ДАФ д.н.з. НОМЕР_4/причіп ВС2900ХХ.

Підтвердженням виконання умов договору є акти прийняття виконаних робіт.

На кожну господарську операцію позивачем виписувався подорожній лист, із зазначенням виду та номера транспортного засобу та причепу, який здійснював перевезення, прізвище водія, зазначено показання спідометра при виїзді з гаражу та при поверненні в гараж, на основі яких рахується фактичний пробіг автомобіля за круговий рейс; фактичний розмір витрат пального та вказаний пробіг автомобіля, маршрут руху ТЗ від початкового до кінцевого пункту маршруту: відстань в км та інші фактичні дані.

Такі подорожні листи, за умов відсутності передбаченої законом процедури списання ПММ, є належним підтвердженням використання позивачем таких у господарської діяльності та дають можливість встановити обсяги та порядок використання і списання їх останнім.

Слід зазначити, що у податкового органу відсутні зауваження щодо реальності господарських операцій згідно вище перелічених договорів надання транспортних послуг.

Представником позивача у судовому засіданні пояснено, що відстані в км, які наведені в подорожніх листах вантажного автомобіля, ґрунтуються на показниках спідометра, натомість висновки податкового органу про невідповідність відстаней (км) між маршрутами при здійсненні вантажних перевезень, базуються на інформації отриманої з мережі Інтернет.

Висновки податкового органу про завищення відстаней між маршрутами при здійснені вантажних перевезень та, як наслідок, завищення витраченого палива по цих маршрутах, з тих підстав, що відстані, зазначені у подорожніх листах, не відповідають даним мапи автомобільних доріг України та Європи, яка є загальнодоступною в мережі Інтернет, суд вважає безпідставними, оскільки такі дані щодо відстаней в подорожніх листах вантажного автомобіля повинні відповідати показникам спідометра.

Судом встановлено, що витрачання ПММ на вантажні автомобілі підтверджено подорожніми листами, на підставі яких позивачем здійснено списання фактично витрачених ПММ для транспортних засобів та включення до витрат вартості фактично витрачених ПММ.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору з Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, за рахунок бюджетних асигнувань

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області № від 05.05.2015 року.

3. Стягнути на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_4 ( м. Львів, вул. Садова буд. б.9; код субєкта господарювання за РНОК НОМЕР_2) з Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області (м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35, ), за рахунок бюджетних асигнувань, судовий збір, в сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 20.09.2016 року.