Справа № 306/839/16-а,2-а/306/227/16
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року Справа № 876/6056/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Кооппром» Свалявської районної спілки споживчих товариств на постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2016 року у справі за позовом Дочірнього підприємства «Кооппром» Свалявської районної спілки споживчих товариств до Керецьківської сільської ради Свалявського району про визнання неправомірною відмови у розгляді клопотання,-

В С Т А Н О В И В :

26 квітня 2016 року Дочірнє підприємство «Кооппром» Свалявської районної спілки споживчих товариств звернулося в суд із позовом, в якому просить визнати неправомірною відмову Керецьківської сільської ради Свалявського району у розгляді клопотання про зменшення ставки земельного податку для ДП «Кооппром» та зобовязати відповідача розглянути питання щодо заяви ДП «Кооппром» про зменшення ставки земельного податку.

Свалявський районний суд Закарпатської області постановою від 01 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ДП «Кооппром» Свалявської районної спілки споживчих товариств подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, зазначеним у пунктах 1 -3 частини першої статті 4 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження та пов'язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди або у зв'язку з прийняттям обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі: неправомірно надавати перевагу фізичним або юридичним особам у зв'язку з підготовкою проектів, виданням нормативно-правових актів та прийняттям рішень, затвердженням (погодженням) висновків.

Частиною 3 статті 18 цього закону передбачено, що законопроекти та проекти інших нормативно-правових актів, що передбачають надання пільг, переваг окремим суб'єктам господарювання, а також делегування повноважень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, з метою їх громадського обговорення розміщуються на офіційних веб-сайтах органів державної влади, органів місцевого самоврядування невідкладно, але не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня їх розгляду з метою прийняття.

На думку апелянта, посадовими особами було порушено дані норми, а саме: неправомірно було надано перевагу суб'єкту господарювання за тотожними обставинами та не опубліковано проекти рішення у термін передбачений законодавством.

За таких обставин, позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно державного акта на право постійного користування землею серії І-ЗК № 002102, виданого 08.12.1997 року позивачу надано у постійне користування для розміщення хлібопекарні в с. Керецьки відповідно до рішення 13 сесії Керецьківської сільської ради народних депутатів від 10.09.1997 року 0,34 гектарів землі.

У відповідності до п.п. 12.4.3 п. 12.4 ст. 12 Податкового кодексу України до повноважень сільських селищних, міських рад щодо податків та зборів належать: до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, обєкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобовязань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного.

Рішенням Керецьківської сільської ради Свалявського району 45 (позачергової) сесії шостого скликання від 25 червня 2015 року встановлено ставки земельного податку на території Керецьківської сільської ради, а саме ставка податку за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні субєктів господарювання (крім державної та комунальної власності) встановлюється у розмірі 12 відсотків від їх нормативної оцінки.

14.12.2015 року директор ДП «Кооппром» звернулося до відповідача з заявою про перегляд розміру ставки плати за землю та затвердити її на 2016 рік в межах 1-2 відсотків.

22.01.2016 року Керецьківською сільською радою позивачу було направлено повідомлення про те, що 13.01.2016 року на другій (позачерговій) сесії сьомого скликання Керецьківської сільської ради розглянуто питання щодо перегляду розміру ставки податку на 2016 рік ДП «Коопром». Згідно протоколу сесії, де відображено результати голосування за вищезазначене питання рішення про зменшення ставки земельного податку ДП «Кооппром» не прийнято, так за дану пропозицію проголосувало 8 депутатів ради з необхідних 12.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про визнання неправомірною відмови Керецьківської сільської ради у розгляді клопотання про зменшення позивачу ставки земельного податку та зобовязання відповідача розглянути заяву ДП «Кооппром» про зменшення ставки земельного податку до задоволення не підлягають, оскільки відповідачем згідно витягу з протоколу від 13 січня 2016 року вказане клопотання виносилося на розгляд сесії, за результатами голосування рішення не було прийнято.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

За правилами п. 24 ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Частиною третьою статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Статтею 59 вказаного вище Закону, визначено акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1,29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід'ємною частиною протоколу сесії ради.

З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2016 року під час другої позачергової сесії сьомого скликання Керецьківської сільської ради Свалявського району було розглянуто клопотання ДП «Кооппром» про перегляд ставки плати за землю в межах 1-2 відсотків. В протоколі зазначається, що в обговоренні даного питання взяла участь, зокрема, і директор ДП «Кооппром», що спростовує доводи апелянта про те, що йому не було відомо про прийняття сільською радою будь-якого рішення з приводу його клопотання про зменшення ставки плати за землю. Згідно з витягу із протоколу сесії, рішення по даному клопотанню не було прийнято оскільки, за його прийняття проголосувало лише 5 депутатів із 22 обраних, в той час як ч.2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що Керецьківська сільська рада, приймаючи дане рішення, діяла в межах повноважень, передбачених Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Податковим кодексом України.

Питання зменшення ставки плати за землю відноситься до виключної компетенції сесії відповідної ради, а тому будь-яка особа, в тому числі і суд не вправі зобовязувати відповідну сільську раду прийняти рішення про зменшення земельного податку.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, не містять жодного доказу на спростування висновків суду першої інстанції, а тому оскаржене судове рішення є законними та обґрунтованими, а підстави для його скасування відсутні.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 41, ч.3 ст.160, 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Кооппром» Свалявської районної спілки споживчих товариств залишити без задоволення, а постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2016 року у справі № 306/839/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_1

Ухвала в повному обсязі складена 14 вересня 2016 року.