Справа № 815/875/16
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/875/16

Категорія: 7.1 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Милосердного М.М.

ОСОБА_1

при секретарі Мишевській О.В.

з участю: представника публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" в особі філії ПАТ "Судноплавної компанії "Укррічфлот"-"Херсонський суднобудівний-судноремонтний завод ім. Комінтерну" ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" в особі філії ПАТ "Судноплавної компанії "Укррічфлот"-"Херсонський суднобудівний-судноремонтний завод ім. Комінтерну" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" в особі філії ПАТ "Судноплавної компанії "Укррічфлот"-"Херсонський суднобудівний-судноремонтний завод ім. Комінтерну" до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про скасування Припису №3 від 13 листопада 2015 року в частині пунктів 3, 4, 12,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство "Судноплавна компанія "Укррічфлот" в особі філії ПАТ "Судноплавної компанії "Укррічфлот"-"Херсонський суднобудівний-судноремонтний завод ім. Комінтерну" (далі ХССЗ ім. Комінтерну філія ПАТ "СК "Укррічфлот") звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря (далі ДЕІ Північно-Західного регіону Чорного моря) про скасування Припису відповідача №3 від 13 листопада 2015 року в частині пунктів 3, 4, 12.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що перелік документів дозвільного характеру, визначено Законом України "Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності", який не містить дозволу на проведення бункерувальних операцій. Крім того, підприємство не здійснює вантажно-розвантажувальні роботи, бункерування сторонніх плавзасобів, а здійснює лише за необхідністю заправку паливом власних плавзасобів, що не носить систематичного характеру, і здійснюється з дотриманням вимог діючих норм та правил із застосуванням заходів безпеки з метою недопущення негативного впливу на навколишнє природне середовище і здоров'я людей. Також, позивач наголошує, що у дозволі №Укр 20.11.1-ХРС від 02 липня 2015 року дійсно наведено умову про виконання санітарно-технічного тампонажу артсвердловини №20-234, але не встановлено строк протягом якого такий захід повинен бути здійснений. При цьому, вказаний захід, на даний час, не можливо провести у зв'язку з його недоцільністю, оскільки підприємство планує у майбутньому використовувати зазначену свердловину для водопостачання, а у разі тампонажу свердловини її використання у майбутньому буде не можливим. При цьому, на думку позивача, у який період тампонувати артсвердловину №20-234, вирішувати саме йому зважаючи на плани подальшої власної господарської діяльності, якщо позивач має наміри використовувати артсвердловину у подальшому, він має право отримати відповідні дозвільні документи та використовувати свердловину у передбаченому законодавством порядку, водночас орган державного контролю не має права змушувати суб'єкта господарювання до вчинення дій, які суперечать здійсненню власної господарської діяльності, та позивач не зобов'язаний доводити яким чином ним буде використовуватися в подальшому власна артсвердловина. Також, позивач зазначає, що з урахуванням приписів чинного природоохоронного законодавства України, товариством здійснюється відведення до р. Кошова не зворотних, а стічних вод, що регулюється іншими спеціальними нормативно-правовими актами.

Відповідач позов не визнав, та наголошував, що позивачем проводяться бункерувальні операції не лише для власних плавзасобів, а також і для інших суден, які не мають прямого відношення до товариства позивача, внаслідок чого порушено вимоги п.18 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 року №269. До того ж, відповідач зазначає, що позивачем бункерувальні операції проводяться з порушенням вимог п.24 вказаних Правил, а саме за відсутності судна-збирача, без спеціальних засобів для локалізації та ліквідації наслідків надзвичайних ситуації, що ставить під загрозу безпеку навколишнього природного середовища. Також, на думку відповідача, ХССЗ ім. Комінтерну філія ПАТ "СК "Укррічфлот" не виконано п.7 р. 8 Дозволу на спеціальне водокористування від 02 липня 2015 року №Укр 20.11.1 ХРС, зокрема, не проведено тампонаж свердловини №20-234, та не надано до Південно-Української ГГЕ Причорномор ДРГП відповідного акту. Крім того, відбирання проб здійснено відповідно до ДСТУ 180 5667-10-2005 Частина 10, Настанови щодо відбирання проб стічних вод, у зв'язку з чим Держінспекторами складено акт відбору проб від 09 листопада 2015року №105. Згідно протоколу вимірювань показників складу та властивостей проб вод від 09 листопада 2015 року №305, встановлено перевищення ГДС по завислим речовинам та фосфатам.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ХССЗ ім. Комінтерну філія ПАТ "СК "Укррічфлот"ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ХССЗ ім. Комінтерну філія ПАТ "СК "Укррічфлот", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

У період з 29 жовтня 2015 року по 11 листопада 2015 року відповідно до ст.20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Положення про морські екологічні інспекції, затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04 листопада 2011 року №429, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25 листопада 2011року за №1348/20086, Положення про Державну екологічну інспекцію Північно-Західного регіону Чорного моря, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 12 грудня 2011 року №136, п.31 Плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря на четвертий квартал 2015 року, затвердженого Головою ДЕІ України 23 вересня 2015 року, на підставі Наказу Держекоінспекції від 21 жовтня 2015 року №224 "Про проведення планової перевірки", та направлення від 21 жовтня 2015 року за №100084, фахівцями ДЕІ Північно-Західного регіону Чорного моря проведено планову перевірку дотримання ХССЗ ім. Комінтерну філія ПАТ "СК "Укррічфлот" вимог природоохоронного законодавства.

За наслідками вказаної перевірки відповідачем складено акт №5 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, у висновках якого, серед іншого, зазначено, що ХССЗ ім. Комінтерну філія ПАТ "СК "Укррічфлот" проводяться перевантажувальні роботи, що можуть призвести до забруднення водного середовища, а саме проведення бункерувальних операцій (ПЛАВДОК 5, т/х Затон) без дозволу (узгодження, тощо) органів державного контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища, у тому числі, без наявності оцінки впливу на навколишнє природне середовище і здоров'я людей; не виконано умови Дозволу від 02 липня 2015 року №Укр 20.11.1-ХРС щодо виконання санітарно-технічного тампонажу артсвердловини №20-234; нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин дотримуються не в повному обсязі, а саме встановлено перевищення норм ГДС на ЛК №1 по фосфатам, та завислим речовинам.

На підставі складеного акта перевірки №5 ДЕІ Північно-Західного регіону Чорного моря Директору позивача ОСОБА_3 винесено Припис №3 від 13 листопада 2015 року, зокрема, котрого вимагається:

· п.3, проводити перевантажувальні роботи, що можуть призвести до забруднення водного середовища, а саме проведення бункерувальних операцій (ПЛАВДОК 5, т/х Затон) з дозволу (узгодження, тощо) органів державного контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища, у тому числі, розробити оцінки впливу на навколишнє природне середовище і здоров'я людей, розробити технологію перевантаження та узгодити її в установленому порядку;

· п.4 провести санітарно технічний тампонаж артсвердловини №20-234, що є умовою дозволу від 02 липня 2015 року №Укр 20.11.1-ХРС;

· п.12 обладнати зливовий випуск локальними очисними спорудами механічної очистки.

Не погодившись із означеним Приписом №3 від 13 листопада 2015 року в частині п. 3, 4, 12, ХССЗ ім. Комінтерну філія ПАТ "СК "Укррічфлот" звернулось до суду з позовною заявою.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про скасування Припису №3 від 13 листопада 2015 року в частині пунктів 3,4,12, є безпідставними, та необґрунтованими, отже задоволенню не підлягають.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, п.6 ч.1, п.4 ст. 44 ВК України, ст. 56 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", п.п. 18, 27 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря від забруднення та засмічення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 року №269, п.4.26. Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року №464 "Про затвердження Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства".

В апеляційній скарзі ХССЗ ім. Комінтерну філія ПАТ "СК "Укррічфлот" щодо п.3 Припису, вказується, що підприємство здійснює лише за необхідністю заправку паливом власних плавзасобів, що не носить систематичного характеру, і здійснюється з дотриманням вимог діючих норм та правил із застосуванням заходів безпеки. Крім того, води р. Кошова, річки Дніпро, в яких позивачем здійснює заправка паливом плавзасобів, є річковими, а не морськими водами, та не підпадають під визначення внутрішніх морських вод та територіального моря України.

Щодо п.4 Припису апелянт зазначає, що у дозволі №Укр 20.11.1-ХРС від 02 липня 2015 року дійсно наведено умов про виконання санітарно-технічного тампонажу артсвердловини №20-234, але не встановлено строк протягом якого такий захід повинен бути здійснений та вважає, що в який період тампонувати артсвердловину, вирішувати заводу зважаючи на плани подальшої власної господарської діяльності. Крім того, апелянт здійснює відведення до р. Кошова не зворотних, а стічних вод, оскільки дощові та талі води, яки відводяться з його території не використовуються ним у господарської діяльності. Щодо виконання п.12 Припису, а саме зобов'язання обладнати зливовий вищі локальними очисними спорудами механічної очистки, апелянт зазначає, що на момент підписання акту місце відбору проб не було очищене, відбір проб здійснювався при відсутності турбулентності течії, не дотримано вимог щодо глибини відбору проб (1/3 від поверхні води).

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Щодо виконання п.3 Припису, а саме проведення бункерувальних операцій (ПЛАВДОК 5, т/х Затон) з дозволу (узгодження, тощо) органів державного контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища, у тому числі, розробити оцінки впливу на навколишнє природне середовище і здоров'я людей, розробити технологію перевантаження та узгодити її в установленому порядку, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації, що здійснюють проектування, виробництво, експлуатацію та обслуговування автомобілів, літаків, суден, інших пересувних засобів, установок та виробництво і постачання пального, зобов'язані розробляти і здійснювати комплекс заходів щодо зниження токсичності та знешкодження шкідливих речовин, що містяться у відпрацьованих газах та скидах транспортних засобів, переходу на менш токсичні види енергії й пального, додержання режиму експлуатації транспортних засобів та інші заходи, спрямовані на запобігання й зменшення викидів та скидів у навколишнє природне середовище забруднюючих речовин та додержання встановлених рівнів фізичних впливів.

Вимоги щодо запобігання забрудненню та засміченню внутрішніх морських вод і територіального моря України підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, громадянами України, а також іноземними юридичними і фізичними особами та особами без громадянства, українськими та іноземними суднами, які перебувають у цих водах, визначено Правилами охорони внутрішніх морських вод і територіального моря від забруднення та засмічення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 року №269.

Відповідно до п.18, п. 27 вказаних Правил будівництво, експлуатація об'єктів та проведення робіт, що можуть негативно вплинути на довкілля, дозволяється за наявності позитивних висновків державної екологічної експертизи. Підприємства морської галузі узгоджують технологію перевантаження щодо кожного виду вантажів з морськими екологічними інспекціями Держекоінспекції.

З матеріалів справи вбачається, що апелянтом проводилися бункерувальні операції не тільки для власних плавзасобів, а також для інших суден 27 серпня 2015 року, 08 вересня 2015 року, та 30 вересня 2015 року проводились перевантажувальні роботи, що можуть привести до забруднення водного середовища, а саме проведення бункерувальних операцій (ПЛАВДОК 5, т/х Затон) без дозволу (узгодження, тощо) органів державного контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища, у тому числі, без наявності оцінки впливу на навколишнє природне середовище і здоров'я людей, що підтверджується наявними у справі копіями ОСОБА_3 з єдиного вахтенного журналу.

Отже, судова колегія не приймає до уваги довід апелянта про те, що його дії є його власною господарською діяльністю, а орган контролю таким чином намагається втрутитися у власну господарську діяльність суб'єкта господарювання та чинити таким чином вплив на суб'єкта господарювання, як необґрунтований, таким чином Припис №3 від 13 листопада 2015 року в частині п. 3 підлягає виконанню.

Щодо виконання п.4 Припису, а саме проведення санітарно технічного тампонажу артсвердловини №20-234, що є умовою дозволу №Укр 20.11.1-ХРС від 02 липня 2015 року судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 44 ВК України водокористувачі зобов'язані: утримувати в належному стані зони санітарної охорони джерел питного та господарсько-побутового водопостачання, прибережні захисні смуги, смуги відведення, берегові смуги водних шляхів, очисні та інші водогосподарські споруди та технічні пристрої.

Апелянт зазначає, що вказаний захід не міг бути проведений заводом у зв'язку з недоцільністю, оскільки підприємство планує у майбутньому використовувати зазначену свердловину для водопостачання, а у разі тампонажу свердловини її використання у майбутньому буде не можливим. Крім того, вважає, що в який період тампонувати артсвердловину №20-234, вирішувати заводу зважаючи на плани подальшої власної господарської діяльності.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що Дозволом на спеціальне водокористування від 02 липня 2015 року за №Укр 20.11.1 Хрс у р.8 п.7 передбачено виконання умов погоджувальних організацій, а саме: Державної служби геології та надр України.

Таким чином, вищезазначеним пунктом водокористувача апелянта зобов'язано виконати санітарно-технічний тампонаж свердловини №20-234 та надати акт до Південно-Української ГГЕ Причорномор ДРГП.

Пунктом 4.26. Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року №464 "Про затвердження Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства", встановлено, що строк виконання припису встановлює державний інспектор залежно від виявлених порушень природоохоронного законодавства, але не більше 6 місяців. У разі неможливості виконання приписів у встановлені строки суб'єкт господарювання, що перевірявся, може звернутись до органу Мінприроди для їх продовження з обґрунтуванням та підтверджуючими документами, оформленими належним чином.

Таким чином, п.4 Припису не суперечить вимогам діючого законодавства, що було правильно встановлено судом першої інстанції та підлягає виконанню.

Крім того, станом на день прийняття судового рішення судом першої інстанції, термін дії дозволу закінчився (терміні дії до 01 липня 2016 року), водночас апелянтом, визначені Державною службою геології та надр України у Листі від 04 липня 2014 року №9319/02/10-14 умови, не виконано.

Щодо виконання апелянтом п.12 Припису, а саме, обладнання зливового випуску локальними очисними спорудами механічної очистки.

Водокористувач зобов'язаний використовувати сучасні технічні засоби і технології для здійснення заходів щодо запобігання забруднення водних об'єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з неї (п.4 ст. 44 ВК України).

З матеріалів справи вбачається, що п. 12 спірного Припису ДЕІ Північно-Західного регіону Чорного моря №3 від 13 листопада 2015 року завод зобов'язано обладнати зливовий випуск локальними очисними спорудами механічної очистки, оскільки суб'єктом господарювання не в повному обсязі дотримуються нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, а саме: перевищення норм ГДС на ЛК №1 по фосфатам, та завислим речовинам.

Так, відповідно до ч.10 ДСТУ 180 5667-10-2005 "Настанови щодо відбирання проб стічних вод" фахівцями ДЕІ Північно-Західного регіону Чорного моря виконано відбір проб зворотних вод апелянта, та поверхневих вод до р. Кошова, за наслідками якого складено акт відбору проб від 09 листопада 2015 року №105/305.

З матеріалів справи вбачається, що відділом інструментально-лабораторного контролю ДЕІ Північно-Західного регіону Чорного моря проведено вимірювання показників складу та властивостей зворотних вод, за наслідками якого складено Протокол вимірювання показників складу та властивостей проб вод №305 від 09 листопада 2015 року, у якому встановлено перевищення ГДС по завислим речовинам та фосфатам.

Таким чином, було встановлено, що апелянт не в повному обсязі дотримується нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, оскільки в ході проведення перевірки встановлено перевищення норм ГДС на ЛК №1 по фосфатам, та завислим речовинам (що також підтверджується Протоколом результатів дослідження стічних вод №10-3/1087 від 29 вересня 2015 року, котрий був наявний у фахівців ДЕІ Північно-Західного регіону Чорного моря на момент складення оскаржуваного Припису).

Судова колегія не приймає до уваги довід апелянта, що судом першої інстанції не прийнято до уваги протоколів результатів дослідження стічних вод №10-3/1211 виконаних Каховською гідрогеолого-меліоративною експедицією, відповідно до яких концентрація завислих речовин у стічних водах підприємства не перевищує встановлені нормативи ГДС, оскільки вказані протоколи виконані пізніше, а саме 15 грудня 2015 року.

Інші доводи апеляційної скарги судова колегія не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та обєктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

За таких підстав, судова колегія вважає, що вимоги про скасування Припису №3 від 13 липня 2015 року в частині п.п.3, 4, 12 не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" в особі філії ПАТ "Судноплавної компанії "Укррічфлот"-"Херсонський суднобудівний-судноремонтний завод ім. Комінтерну" залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 вересня 2016 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.

Суддя: Ступакова І.Г.