Справа № 241/448/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Топузова Н.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року справа №241/448/16-а

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 14 червня 2016 року у справі № 241/448/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області про визнання неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2016 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області (далі відповідач, управління) про зобовязання провести перерахунок та сплату судової винагороди, згідно довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 5 грудня 2013 року № 08-23/1619 по оплаті 60% за вислугу років, відповідно до постанови Першотравневого районного суду Донецької області від 12 грудня 2012 року, ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2013 року та Вищого адміністративного суду України від 10 липня 2014 року і довідки від 4 січня 2016 року № 68-02-16; визнання незаконним стягнення 2250 грн. 51 коп. з 1 лютого 2015 року по 1 березня 2016 року; зобов'язання Пенсійного фонду України Першотравневого району в Донецькій області провести сплату не доплаченої судової винагороди (а.с. 25-29).

Постановою Першотравневого районного суду Донецької області від 14 червня 2015 року позовні вимоги задоволені частково, визнані неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Першотравневому районі Донецької області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, передбаченого статтею 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2353-УІ, з 01 вересня 2015 року у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючого судді на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Донецькій області від 4 січня 2016 року № 08-02-16. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області з 01 вересня 2015 року нараховувати та виплачувати ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2353-УІ на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Донецькій області №08-02-16 від 4 січня 2016 року, з урахуванням проведених виплат та зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області в подальшому щомісячно нараховувати та сплачувати ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання, відповідно до вказаного закону. В решті позовних вимог - відмовлено (а.с.133-137).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на незаконність судового рішення, просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що до нього не застосовуються положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, яким визначено, що з 1 січня 2015 року податок фізичних осіб та військового збору є доходи, визначені статтею 163 Податкового кодексу України, до яких належать суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до Закону) або щомісячного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, з клопотанням про особисту участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції не звертався.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено й не оспорюється апелянтом наступне.

Позивач - учасник війни, знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області з 1 лютого 2007 року та отримує довічне грошове утримання судді у відставці. Стаж роботи станом на 26 січня 2007 року, який дав право на отримання довічного грошового утримання, склав 25 років 06 місяців та 05 днів, в тому числі служба в збройних силах 03 роки 11 місяців 27 днів, навчання у Харківському юридичному інституті 01 рік 11місяців, має статус судді у відставці та на час виходу у відставку мав 25 років 6 місяців 5 днів стажу, який дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці, що підтверджується розрахунком, наданим Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області.

Відповідно до довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в виданих у період від 24 травня 2012 року по 5 грудня 2013 року, вказана надбавка за вислугу років ОСОБА_2 - 50 відсотків.

Відповідно до довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 4 січня 2016 року вих.№08-02-16, вих.№08-01-16, вих.№08-03-16, вих.№08-04-16, вказана надбавка за вислугу років ОСОБА_2 - 60 відсотків, починаючи з 1 вересня 2015 року.

Судовими рішеннями по адміністративним справам №2а/0539/30/2012, №241/525/14-а, встановлено право позивача на перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці у відповідності вимог частини третьої статті 138 та 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в яких зазначені довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці де вказана надбавка за вислугу років ОСОБА_2 - 50 відсотків. Довідки, які були предметом розгляду по вищезазначеним адміністративним справам та самі рішення не оскаржені з приводу права на надбавку за вислугу років, а саме, що позивач має право на дану надбавку за вислугу років у розмірі 60 відсотків а не 50 відсотків, тому суд першої інстанції зробив висновок, що позбавлений права вирішувати в даному адміністративному позові позовні вимоги про зобовязання Пенсійного фонду України в Першотравневому районі провести перерахунок та сплату судової винагороди, згідно довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 5 грудня 2013 року № 08-23/1619 по оплаті 60% за вислугу років, відповідно до Постанови Першотравневого районного суду Донецької області від 12 грудня 2012 року, ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2013 року та Вищого адміністративного суду України від 10 липня 2014 року і довідки від 4 січня 2016 року № 68-02-16.

19 січня 2016 року, позивач звернувся до відповідача, надавши йому довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 4 січня 2016 року вих.№08-02-16, вих.№08-01-16, вих.№08-03-16, вих.№08-04-16, вказана надбавка за вислугу років ОСОБА_2 - 60 відсотків, починаючи з 01 вересня 2015 року, але відповідачем не було зроблено нарахування та виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до даних довідок.

Суть спірних правовідносин у правомірності призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), Постановою Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891, Постановою Пенсійного фонду України від 22 грудня 2006 року №21-3 «Про затвердження порядку призначення виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України».

Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України Конституція і закони України повинні гарантувати незалежність і недоторканність суддів. До таких конституційних гарантій віднесено обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів, що закріплено у частині першої статті 130 Конституції України.

Статтею 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років -70 відсотків та більше 35 років - 90 відсотків.

Відповідно до частини пятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною третьою статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлений розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці у відсотках від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, то розмір щомісячного довічного грошового утримання має збільшуватись у разі збільшення розміру заробітної плати відповідного судді. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Аналіз наведених положень Закону вказує на те, що в усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді. При цьому законодавець не обмежує розмір довічного грошового утримання судді у відставці розміром грошового утримання працюючого судді, діючим на дату призначення судді у відставці грошового довічного утримання.

Вказані норми Закону не передбачають процентного співвідношення щорічного довічного грошового утримання від власного заробітку (на відміну від пенсії у загальноприйнятому понятті), а передбачають саме виплату від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Виходячи з наведеного, положення частини третьою статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» по суті і змісту повинні бути застосовані до даних правовідносин, до права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у процентному відношенні до грошового утримання суддів апеляційного суду, працюючих на відповідних посадах, тобто, на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у випадку зміни розміру грошового утримання діючих суддів апеляційного суду.

При цьому, слід врахувати положення частини пятої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою визначено, що за суддею, звільненим за його заявою, про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Наведене положення закріплене у рішеннях Конституційного Суду України, що стосується правових понять інституту судді у відставці, поняття щомісячного довічного грошового утримання, принципів незалежності суддів, що вказане конституційним судом, зокрема, про неможливість відміни та звуження змісту та об'єму статусу суддів, про неможливість звуження досягнутого рівня незалежності суддів, про неможливість диспропорції у матеріальному забезпеченні судів та суддів різних рівнів, про неможливість суттєвої диспропорції у грошовому забезпеченні працюючих суддів та суддів у відставці, про неможливість відміни принципу, як перегляд щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни заробітної плати працюючим суддям, виходячи з її нового розміру.

В іншому випадку гарантії нарахування щомісячного довічного грошового утримання позивачеві суттєво звужуватимуть зміст, об'єм статусу судді, рівень його соціального захисту, відповідно звужуватимуть гарантії незалежності суддів, оскільки виходячи у відставку, суддя мав право на перегляд розміру виплат щомісячного довічного грошового втримання при зміні заробітку діючого судді, тлумачення нового закону відповідачем, що він начебто не передбачає перегляду щомісячного довічного грошового утримання, суперечить змісту наведеного Закону та Конституції.

Досліджуючи правове поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний Суд України в мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України також зазначив про неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має беззаперечне право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання згідно довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно приписів Закону України «про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці встановлено постановою Верховної Ради України від 24 лютого 1994 року «Про доповнення постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів». Цією постановою було доповнено пункт перший постанови Верховної Ради України від 15 грудня 1992 року «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів» абзацом 3, згідно якого в разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

На підставі цієї норми Закону Пенсійним фондом України 22 грудня 2006 року прийнято постанову №21-3 «Про затвердження порядку призначення виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами пенсійного фонду України», в якій передбачений порядок оформлення документів для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Не зважаючи на те, що постанова Верховної Ради України від 24 лютого 1994 року №4016-ХІ, якою було введено перерахунок суддям у відставці щомісячного довічного грошового утримання, діяла до 3 серпня 2010 року, тобто, до прийняття Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Пенсійний фонд України всупереч вищезазначеній постанові Верховної Ради України, вимогам частин першої та другої статті 22 Конституції України, Рішенню Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 прийняв нову постанову від 25 січня 2008 року №3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», яка суттєво звузила обсяг діючих прав суддів у відставці на пенсійне забезпечення, вилучивши розділ «Оформлення документів для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання».

Проте, як Пенсійний фонд України є виконавчим органом і не має функцій законодавчого органу, не може встановлювати або скасовувати право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

У пункті сьомому мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу другого пункту другого розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-УІ, зазначено, що поширюючи дію положень абзацу другого пункту другого розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення», як вбачається з їх змісту, на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), залишив незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, але звузив обсяг цього права та встановив обмеження в перерахунках передбачених законами України (пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів.

Отже, зазначені положення Закону № 3668-УІ в частині поширення їх дії на Закон №245З-VI стосовно виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів у відставці суперечить вимогам частини першої статті 126 Конституції України.

Враховуючи вищенаведене, слід зробити висновок, що у зв'язку зі зміною заробітної плати діючим суддям за відповідною посадою, позивачу, як судді у відставці, у відповідності до вимог частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідач зобов'язаний провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідок про заробітну плату за відповідною посадою на час здійснення перерахунку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач повинен був перерахувати розмір щомісячного довічного грошового утримання в зв'язку зі зміною розміру суддівської винагороди судді, за зверненням позивача.

За приписами статей 163, 164 Податкового кодексу України податок фізичних осіб та військового збору є доходи, які визначені в дані статті, до яких також належать суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати ( у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення. Базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654,00 грн. на місяць а у 2016 році - що перевищує 4134 грн. У позивача сума щомісячного довічного грошового утримання за зазначені періоди перевищує три розміри мінімальної заробітної плати. Об'єктом оподаткування військового збору є розмір доходу, з якого справляється податок на доходи фізичних осіб. З 1 січня 2015 року змінено ставку податку на доходи фізичних осіб: 15%, якщо база оподаткування місячного оподаткованого доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року, та 20%, якщо база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Ставка військового збору становить 1,5% бази оподаткування.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджує висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог стосовно зобовязання відповідача провести перерахунок та сплату судової винагороди, згідно довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 5 грудня 2013 року № 08-23/1619 по оплаті 60% за вислугу років, відповідно до постанови Першотравневого районного суду Донецької області від 12 грудня 2012 року, ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2013 року та Вищого адміністративного суду України від 10 липня 2014 року та визнання незаконним стягнення 2250 грн. 51 коп. з 1 лютого 2015 року по 1 березня 2016 року, зобов'язавши відповідача провести сплату не доплаченої судової винагороди.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 14 червня 2016 року у справі № 241/448/16-а залишити без задоволення.

Постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 14 червня 2016 року у справі № 241/448/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області про визнання неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_3