Справа № 823/463/16
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/463/16 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І.
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Файдюк В.В.

за участі :

секретар с/з Кузик М.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Черкаської області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про визнання протиправними дій, стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Прокуратури Черкаської області, в якому просив:

- визнати протиправними дії прокуратури Черкаської області щодо ненарахування та невиплати заробітної плати за період з 02.07.2015 по 14.12.2015 включно відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру»;

- стягнути з прокуратури Черкаської області заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 40788 грн. 97 коп. (за липень - грудень 2015 року) за період з 02.07.2015 по 14.12.2015 включно відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2016 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії прокуратури Черкаської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_3 заробітної плати за період з 15.07.2015 по 14.12.2015 включно відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

- зобов'язано прокуратуру Черкаської області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_3 за період з 15 липня 2015 року по 14 грудня 2015 року відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» з врахуванням вже здійснених виплат за цей період.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Сторони, належним чином повідомлені, в судове засідання на апеляційний розгляд не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 24 грудня 2007 року працював на різних посадах в Звенигородській міжрайонній прокуратурі.

Наказом прокуратури Черкаської області від 14.12.2015 №751к юриста 1 класу ОСОБА_3 звільнено з посади прокурора Звенигородської міжрайонної прокуратури з 14 грудня 2015 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури, в якому він обіймає посаду, та скороченям кількості прокурорів органів прокуратури Черкаської області.

Згідно з наказом прокуратури Черкаської області від 21.12.2015 №801к внесено зміни до наказу від 14.12.2015 №751к щодо підстав звільнення ОСОБА_3 та викладено у наступній редакції: «звільнити юриста 1 класу ОСОБА_3 з посади прокурора Звенигородської міжрайонної прокуратури з 14 грудня 2015 року у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органів прокуратури Черкаської області (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру», п. 1 ст. 40 КЗпП України).

За період з 02.07.2015 по 14.12.2015 позивачу заробітна плата нараховувалась та виплачувалась на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників прокуратури».

Позивач, вважаючи, що заробітна плата за період з 02.07.2015 по 14.12.2015 включно нараховувалась та виплачувалась не у відповідності до приписів статті 81 Закону України «Про прокуратуру», звернувся з даним позовом в суд.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у період з набрання чинності Закону України «Про прокуратуру» (15.07.2015 в частині розміру заробітної плати) до набрання чинності змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 (15.12.2015), розмір посадового окладу працівника прокуратури повинен був обчислюватись відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Заробітна плата прокурорів регулюється Законом України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 81 Закону № 1697-VII) (далі - Закон № 1697-VII).

Відповідно до частини 2 статті 81 Закону № 1697-VII заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених Законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат (частина 3 статті 81 Закону №1697-VII).

Частиною другою статті 8 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), передбачено, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

У свою чергу, частиною 9 статті 81 Закону № 1697-VII передбачено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 статті 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно статті 89 Закону № 1697-VII функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

Фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період (стаття 90 Закону № 1697-VII).

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік», норми і положення частини 2 статті 33, статті 81 Закону № 1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів. Вказана норма, на момент розгляду справи у суді, є чинною.

У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (із внесеними до неї змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 763) затверджено схему посадових окладів працівників органів прокуратури.

Так, додатком № 5 до вищевказаної постанови визначено розміри посадового окладу прокурора міжрайонної прокуратури.

Відповідно до довідки про нараховану позивачу заробітну плату, відповідачем в спірний період заробітна плата позивачу нараховувалась виходячи з розміру посадового окладу визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Оскільки Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 505 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників органів прокуратури, не внесено, а Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень статті 81 Закону «№ 1697-VII не передбачено, то прокуратура Черкаської області не мала правових підстав для нарахування та виплати позивачу заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Наразі, відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості (збільшення видатків з Державного бюджету України), здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у іншому розмірі, ніж передбачено Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог є помилковим.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Прокуратури Черкаської області про визнання протиправними дій, стягнення коштів - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя В.В.Файдюк

Повний текст виготовлено - 15.09.2016.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Файдюк В.В.