Справа № 816/689/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/689/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Петренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та акту перевірки, -

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2016 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № /95 від 04.04.2016 та акту перевірки № 124/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 від 23.02.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність та безпідставність висновків документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 щодо своєчасності подання декларації про отримані доходи та майновий стан за 2014 рік, визначення податкових зобовязань із сплати податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік, викладених у акті Кременчуцької ОДПІ від 23.02.2016 №124/16-03-17-01-10/НОМЕР_1, про порушення платником податку вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України щодо не включення до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб доходу у вигляді додаткового блага суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Звертав увагу на те, що строк позовної давності про стягнення боргу банком за кредитом сплинув ще у березні 2013 року, а борг у розмірі 16745,18 доларів США на нараховані відсотки у сумі 2090,09 грн анульовано банком 17.03.2014 року після закінчення строку позовної давності, а тому відсутні підстави вважати анульовану суму боргу додатковим благом у розумінні абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

У судове засідання сторони явку уповноважених представників не забезпечили, хоча повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином. В ході судового розгляду позивач свої вимоги підтримував, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в ході судового розгляду позов не визнав, у письмових запереченнях посилався на те, що протягом 2014 року АТ «ОТП банк» анульовано борг ОСОБА_1 та включено суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку (звіт 1ДФ) за підсумками 2014 року (ознака доходу 126), а тому позивач зобовязаний самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у податковій декларації про отримані доходи та майновий стан за 2014 рік.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

У період з 10.02.2016 по 16.02.2016 Кременчуцькою ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків (НОМЕР_1) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оскаржено.

За результатами перевірки складено акт від 23.02.2016 №124/16-03-17-01-10/НОМЕР_1, в якому вказано на порушення платником податків вимог пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України щодо неподання декларації про отримані доходи та майновий стан за 2014 рік і вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України щодо не включення до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб доходу у вигляді додаткового блага суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності /а.с. 15/.

На підставі зазначених висновків Акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ 04.04.2016 сформовано податкове повідомлення-рішення №/95, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 37622,74 грн (у т.ч., за основним платежем 30098,19 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 7524,55 грн) /а.с. 17/.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями Кременчуцької ОДПІ, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд встановив, що між ЗАТ «ОТП банк» та гр. ОСОБА_1 13.10.2008 укладено кредитний договір №CL-D03/138/2008, за умовами якого Банк зобов'язувався надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті, долар США (USD), в сумі 32821,00 дол. США, а Позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі /а.с. 47/.

Підставою для прийняття оспорюваних рішень є доводи контролюючого органу про отримання позивачем у 2014 році доходу у вигляді додаткового блага, а саме прощеної (анульованої) кредитором /ПАТ «ОТП банк»/ суми боргу за договором про надання споживчого кредиту від 13.10.2008 №CL-D03/138/2008 /а.с. 50/ та, як наслідок, наявність у ОСОБА_1 обовязку самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у податковій декларації про отримані доходи та майновий стан за 2014 рік.

Мотивуючи наведені твердження, відповідач посилався на те, що ПАТ "ОТП банк" включило суму анульованого (прощеного) боргу ОСОБА_1 у розмірі 178481,13 грн до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку (звіт 1ДФ) за підсумками 2014 року (ознака доходу 126), що підтверджено листом ПАТ «ОТП банк» від 11.12.2015 року № 01-05-19-б/6549 /а.с. 40/.

З урахуванням приписів частин четвертої, п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України щодо офіційного з'ясування всіх обставин у справі суд витребував від Публічного акціонерного товариства "ОТП банк" відомості про підстави погашення зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором від 13.10.2008 №CL-D03/138/2008 у 2014 році та письмові пояснення відносно того, яким чином відбулось погашення боргу за вказаним кредитним договором.

На виконання вимог суду ПАТ "ОТП банк" надало пояснення, у яких зазначило, що сума прощеного боргу по кредитному договору від 13.10.2008 №CL-D03/138/2008 склала 18835,27 дол США, що по курсу НБУ станом на дату Рішення Правління АТ «ОТП банк» про списання заборгованості № 63 від 14.03.2014 року складала 178481,13 грн /а.с. 123/.

Вищевказане підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Рішення Правління АТ «ОТП банк» про списання заборгованості № 63 від 14.03.2014 року, додаткового договору № 3 до кредитного договору від 13.10.2008 №CL-D03/138/2008, банківської виписки по рахунку ОСОБА_1 /а.с. 42, 50, 43/.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут та надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За приписами підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платником податку є, зокрема, податковий агент.

У відповідності до пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, сума боргу платника податку, анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, є доходом такого платника та включається до загального річного оподатковуваного доходу, що є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Матеріалами справи підтверджено, що між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 05.03.2014 року укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору від 13.10.2008 №CL-D03/138/2008, згідно умов якого сторони домовились, що Позичальник (ОСОБА_1П.) у строк до 05.03.2014 року зобовязаний забезпечити погашення боргових зобовязань у розмірі 11707,32 доларів США. Згідно пункту 2.1.2 додаткового договору за умови належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та цього додаткового договору, сторони домовились що Банк здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 18835,27 доларів США і Позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобовязання перед банком у повному обсязі.

При цьому пунктом 3.4 Додаткового договору визначено, що підписанням цього Додаткового договору Позичальник підтверджує, що Кредитор (ПАТ «ОТП Банк») повідомив його про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації.

Факт особистого підписання вищевказаного додаткового договору та ознайомлення з його умовами позивачем не заперечується.

Так, згідно наданої інформації ПАТ «ОТП Банк» після надсилання досудової вимоги від 01.02.2010 року № 22-2/345310 ОСОБА_1 здійснила наступні погашення заборгованості по кредитному договору:

- 2392,00 дол. США 11.11.2010 року;

- 11707,32 дол. США 05.03.2014 року.

Таким чином, ОСОБА_1 забезпечила погашення боргових зобовязань перед банком у розмірі визначеному додатковим договором від 05.03.2014 року.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що строк позовної давності про стягнення боргу банком за кредитом сплинув ще у березні 2013 року, а борг у розмірі 16745,18 доларів США на нараховані відсотки у сумі 2090,09 грн анульовано банком 17.03.2014 року після закінчення строку позовної давності, а тому відсутні підстави вважати анульовану суму боргу додатковим благом у розумінні абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, з огляду на наступне.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Із письмових пояснень ПАТ «ОТП Банк» вбачається, що ОСОБА_1 здійснила наступні погашення заборгованості по кредитному договору 2392,00 дол. США 11.11.2010 року; 11707,32 дол. США 05.03.2014 року. Вказане позивачем не заперечується.

Таким чином, підписання позивачем додаткового договору №3 до кредитного договору від 13.10.2008 №CL-D03/138/2008, згідно умов якого сторони домовились, що Позичальник (ОСОБА_1П.) у строк до 05.03.2014 року зобовязаний забезпечити погашення боргових зобовязань у розмірі 11707,32 доларів США. Згідно пункту 2.1.2 додаткового договору за умови належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та цього додаткового договору, сторони домовились що Банк здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 18835,27 доларів США і Позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобовязання перед банком у повному обсязі, а також сплатою позивачем боргу по кредитному договору ОСОБА_1 станом на 11.11.2010 року та на 05.03.2014 року визнавала наявний у неї борг перед ПАТ «ОТП Банк». А тому перебіг позовної давності в даному випадку переривався.

Суму анульованого ОСОБА_1 боргу ПАТ «ОТП Банк» включило до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку (звіт 1ДФ) за підсумками 2014 року (ознака доходу 126), що підтверджено листом АТ "ОТП Банк" від 11.12.2015 року № 01-05-19-б/6549 /а.с. 40/.

Отже, банк виконав вимоги абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а саме: повідомив ОСОБА_1 про анулювання боргу та включив суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано.

За таких обставин, у позивача, в силу вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункт 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, виник обов'язок до 01 травня 2015 року подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до Кременчуцької ОДПІ, відобразити в ній вказаний дохід та самостійно до 01 серпня 2015 року сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Однак, позивач вимоги закону не виконав, податок не сплатив, річну податкову декларацію до контролюючого органу не подав.

Невиконання позивачем такого обов'язку обумовило самостійне донарахування контролюючим органом позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України та на підставі, встановленій пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Крім того, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, навів правомірні доводи та надав належні докази на підтвердження фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства, які стали підставою для донарахування платнику податку грошових зобов'язань та застосування штрафних санкцій.

Разом з цим, позивач не навів переконливих аргументів та не надав допустимих доказів, що свідчили б про правомірність та обґрунтованість його позовних вимог.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що спірним податковим повідомленням-рішенням ОСОБА_1 правомірно збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 37622,74 грн (у т.ч., 30098,19 грн - за основним платежем, 7524,55 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями).

А тому, приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та акту перевірки - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 15 вересня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський