Справа № 819/953/16
Суддя: Осташ А.В.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/953/16

08 вересня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А. В. при секретарі судового засідання Хоменко Л.В.

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2;

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом Представництва "Сайнтфік рісьйоч консерн "Хевіа" ЛТД"

до Тернопільської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 403040003/2016/00005 та визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 МК України для завершення митного оформлення рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів за митною декларацією №/2016/000619 від 1 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Компанія "Сайнтіфік рісьйоч консерн "Хевіа" ЛТД" через представництво в Україні (далі - позивач) звернулася до адміністративного суду з позовом до Тернопільської митниці ДФС (далі - відповідач) в якому просило визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 403040003/2016/00005.

Представником позивача 02.09.2016 року подана заява про збільшення позовних вимог, в якій просить, визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 403040003/2016/00005 та визнати протиправною бездіяльність щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 МК України для завершення митного оформлення рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів за митною декларацією №/2016/000619 від 1 липня 2016 року.

Відповідно до ст. 137 КАС України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши позовну заяву, яка приєднується до справи.

Представник позивача в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач не скористався повноваженнями, наданими йому митним законодавством з метою перевірки правильності визначення позивачем митної вартості товару, натомість, в порушення вимог закону, без належного обґрунтування підстав, відмовив у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, у звязку із недотриманням декларантом обовязків, встановлених ст..266 МК України, а саме, не вірно зазначено метод визначення митної вартості. При цьому, митний орган не вказав причини відмови, визначених ч.6 ст.54 МК України, а щодо розяснення вимог, щодо яких забезпечує можливість митного оформлення, обмежився лише вказівкою на те, що необхідно подати митну декларацію та вірно вказати метод визначення митної вартості, що аж ніяк не можна вважати вичерпним розясненням вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення. Також представники позивача зазначили, що митний орган не визнав заявлену декларантом митну вартість та не прийняв рішення щодо коригування митної вартості відповідно до положень ст. 55 МК України. Тому, відповідачем необґрунтовано та протиправно відмовлено в застосуванні першого методу визначення митної вартості. Також, представники позивача наголосили, що рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 МК України для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю. Зокрема, митним органом не було завершено митне оформлення і не було прийняте рішення про відмову в митному оформленні, а картка відмови в прийнятті митної декларації надіслана позивачу не в межах строків визначених законодавством. Представник позивача просив визнати протиправною бездіяльність Тернопільської митниці ДФС щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 МК України для завершення митного оформлення рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів за митною декларацією.

З врахуванням вищевикладеного, представники позивача просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Зокрема пояснила, що в ході здійснення митного контролю в митниці виникли сумніви щодо правильності зазначення декларантом у митній декларації методу визначення митної вартості товару, а саме першого основного методу визначення митної вартості товару: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки у документах поданих до митного оформлення був відсутній зовнішньоекономічний договір (контракт) щодо товарів, які імпортуються. Також представник відповідача зазначила, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту не може застосовуються, оскільки покупець і продавець повязані між собою особи. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 403040003/2016/00005 надана митницею правомірно та скасуванню не підлягає, а тому просила відмовити в задоволенні позову.

Крім пояснень представників позивача та представника відповідача, судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 04.12.2016 року між представництвом "Сайнтфік рісьйоч консерн "Хевіа" ЛТД" та ТзОВ «Ремонтно-механічний завод «Гефест» було укладено зовнішньоекономічний договір контракт №4 про надання послуг по переробці сировини на митній території України в зовнішньоекономічних відносинах (надалі контракт). Відповідно до п.1.1 Контракту, замовник передає виконавцю для переробки на митній території України сировину (каучук синтетичний), а виконавець виготовляє із нього гумову суміш (а.с.11-14).

24.06.2016 року між представництвом "Сайнтфік рісьйоч консерн "Хевіа" ЛТД" та ТзОВ «Ремонтно-механічний завод «Гефест» було укладено додаткові угоди №4.28 та №23/2 до даного контракту, відповідно до яких виконавець (ТзОВ «Ремонтно-механічний завод «Гефест») передає продукцію в кількості 2,768 тонн, виготовлену в межах даного контракту офіційному представництву позивача на території України, а саме представництву "Сайнтфік рісьйоч консерн "Хевіа" ЛТД" (а.с.16-17).

09.07.2016 року Тернопільською митницею ДФС на підставі заяви виконавця за вказаним контрактом ТзОВ «Ремонтно-механічний завод «Гефест», було надано дозвіл на розміщення вантажу в митному режимі переробки на митній території України (а.с.15).

01.07.2016 декларантом позивача подано до відділу митного оформлення № 2 митного посту «Тернопіль-центральний» митну декларацію (далі МД) типу ІМ40АА, якій митницею присвоєно №403040003/2016/000619, для здійснення митного оформлення товару «гумова суміш» в митному режимі імпорту. Дана митна декларація прийнята митницею до митного оформлення 01.07.2016 р. о 11 год. 17 хв.

Посадовою особою митниці було надіслане позивачу о 11 год. 49 хв. засобам електронного зв'язку повідомлення щодо представлення товару для проведення часткового митного огляду з розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу (а.с.50).

О 14 год. 13 хв. товар був доставлений позивачем в зону митного контролю для проведення митного огляду. Під час проведення митного огляду митницею були відібрані проби та зразки для проведення досліджень.

12.07.2016 р. митницею отримано Висновок №167 Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС, Львівського відділу з питань експертизи та досліджень (а.с. 60-63).

Посадовою особою митниці для підтвердження заявлене митної вартості та обраного методу її визначення декларанту позивачу надіслано засобами електронного зв'язку повідомлення про необхідність надання додаткових документів, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару «гумова суміш...»; 2) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.78-80).

На вказане повідомлення митниці декларантом позивача надано відповідь, що усі документи подані до митного оформлення та інших документів надати не можуть в зв'язку із їх відсутністю (а.с. 52).

18.07.2016 митницею надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №403040003/2016/00005, у якій було зазначено причини відмови в митному оформлення МД №403040003/2016/000619, зокрема: «в гр. 43 МД невірно зазначено метод визначення митної вартості, а саме 1, оскільки відповідно до ст. 58 МК України основний метод визначення митної вартості застосовується у випадках здійснення зовнішньоекономічної операції на підставі договорів купівлі-продажу. Згідно поданих документів відсутній договір купівлі продажу товару. На підставі п. 3 частини 11 статті 264 МК України та у зв'язку з недотриманням декларантом своїх обов'язків встановлених статтею 266 Митного кодексу України, наказу Міністерства Фінансів від 30.05.2012 №651 декларанту відмовлено у митному оформленні цієї МД»

Також, у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №403040003/2016/00005 митницею надано роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: «необхідно з врахуванням статті 263 МК України подати нову декларацію та вірно вказати в графі 43 митної декларації метод визначення митної вартості» (а.с. 22).

27.07.2016 року позивач звернувся до Тернопільської митниці ДФС із відповідною скаргою.

10.08.2016 року на адресу позивача надійшла відповідь «Про розгляд справи №2942/10/19-70-62-02 від 03.08.2016 року в якій вказано на правомірність видачі картки відмови та відмову у задоволенні скарги (а.с.23-25).

Позивач, не погодившись з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 403040003/2016/00005, звернувся до суду з даним позовом про її скасування.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

Порядок визначення митної вартості імпортованих через митний кордон України товарів встановлений Митним кодексом України.

Стаття 4 Митного кодексу України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини першої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не повязані між собою особи або хоч і повязані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Наведені правові норми вказують, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, з урахуванням відповідних обмежень, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); при цьому застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів може мати місце виключно при неможливості застосування основного; у свою чергу основний метод визначення митної вартості товарів не застосовується лише якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.

Досліджуючи правомірність застосування позивачем основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, суд встановив, що декларантом позивача були подані всі необхідні для митного оформлення товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) з доповненням до нього, рахунокпроформа, рахунок-фактура (інвойс), декларація про походження товару, паспорт якості, висновок експерта, акт приймання-здачі готової продукції, митна декларація. Такі документи, на думку суду, містять достовірні числові дані, які підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України.

Відповідачем не доведено та не надано відповідних підтверджуючих доказів того, що використані позивачем, як декларантом, або уповноваженою ним особою відомості щодо митної вартості імпортованих товарів не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в якості підтвердження митної вартості товарів надав необхідні та достатні документи при митному оформлені товару; у свою чергу відповідачем не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.. 55 МК України.

Згідно частини першої першій статті 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як вимагає частина друга статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Водночас, судом встановлено, що відповідачем в порушення вищезазначених вимог законодавства не визнано заявлену декларантом митну вартість та не прийнято рішення щодо коригування митної вартості відповідно до положень ст. 55 МК України, що і не заперечувалося представником відповідача.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також обєктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростована.

В супереч зазначеному, митний орган відмовляючи у митному оформленні товарів, взагалі не вказав, яке саме застереження, визначене в ч.1 ст.58 МК України, а даному випадку унеможливлює застосування основного методу визначення митної вартості.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що поміщення товару в митний режим імпорту в даному випадку здійснюється на підставі ч.2 ст.155 МК України, якою передбачено, що реалізація на митній території України продуктів переробки, власником яких є нерезидент, здійснюється через зареєстроване в Україні його представництво, на яке покладається обовязок з декларування цих продуктів переробки для вільного обігу. Переробка товарів для вільного обігу на митній території України може завершуватися шляхом поміщення продуктів їх переробки у митний режим імпорту (ч.3 ст.156 МК України).

Разом з тим, суд частково погоджується з твердженням митного органу, з приводу того, що компанія науково-дослідний концерн «Хевіа» «ЛТД» та представництво «Сантіфік Рісьйоч Концерн «Хевіа»ЛТД» є повязаними між собою особами, однак ця повязаність не впливає на ціну товару, оскільки, відповідно до п.4 ч.1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо покупець і продавець не повязані між собою особи або хоч і повязані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Виходячи з того, що твердження митного органу про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується (вартості операції), базуються на припущеннях, а тому є необґрунтованим та безпідставним, а документи, подані позивачем до митного органу, відповідають вимогам чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а, отже, і підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів, суд приходить до висновку, що відповідачем не проведено коригування митної вартості, тобто здійснено порушенням вимог митного законодавства України, у зв'язку з чим, суд прийшов до переконання, що картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 403040003/2016/00005 є протиправною і підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 МК України для завершення митного оформлення рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів за митною декларацією №/2016/000619 від 1 липня 2016 року, суд вважає за необхідне зазначити, що частково погоджується з позицією представників позивача, що митницею дійсно було допущено порушення у митному оформленні, тобто не здійснено відповідне оформлення в межах строків відведеного статтею 255 МК України, проте, в даному випадку ці порушення ніяк не впливають на наявні у позивача права, не створюють для нього додаткових обов'язків, не визначають правову поведінку позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 МК України для завершення митного оформлення рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів за митною декларацією №/2016/000619 від 1 липня 2016 року, оскільки, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є достатнім способом захисту прав позивача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем частково доведено обставини в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Згідно частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 403040003/2016/00005.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Повернути з державного бюджету України на користь представництва "Сайнтіфік рісьйоч консерн "Хевіа" ЛТД" 1378 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції №0.0.601901557.1 від 17 серпня 2016 року за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці ДФС.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 12 вересня 2016 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.