Справа № 607/9062/15-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р. Справа № 876/8993/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об'єднання «Текстерно» про зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,-

В С Т А Н О В И В:

26.05.2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати неправомірними дії відповідача в частині відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язати відповідача призначити пенсію відповідно до п. є ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу першого звернення до Пенсійного фонду України, а саме з 15.10.2012 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11 лютого 2013 року відповідач незаконно і безпідставно відмовив їй у призначені пенсії на пільгових умовах, мотивуючи свою відмову тим, що у неї немає спеціального трудового стажу, а саме 20-ти років роботи на посаді ткалі. Про те, що їй відмовлено у призначенні пільгової пенсії, позивач дізналась 15 травня 2015 року, і вважає, що з цього часу йде перебіг строку для подання позову в суд, який вона не пропустила з наведеної причини. Позивач вважає незаконною відмову обґрунтовуючи тим, що на ВАТ «Текстерно» вона працювала на посаді ткача з 12 липня 1979 року. Відповідно із записами в трудовій книжці, стаж роботи по професії ткач на ВАТ «Текстерно» за період з 12 липня 1979 року по 31 грудня 1991 року становить 12 років 5 місяців 19 днів. З 01 січня 1992 року ВАТ «Текстерно» почало працювати неритмічно, і обчислення робочого стажу по професії ткач керівництво товариства рахує по іншому. Однак відповідач, в порушення вимог Закону, не зарахував позивачу в стаж роботи по спеціальності періоди перебування у декретній відпустці, в яких позивач перебувала тричі, так як ІНФОРМАЦІЯ_3 року вона народила сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року - доньку ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2 року - сина ОСОБА_5. Позивачу більше 50-ти років, і вона має стаж роботи на посаді ткача 25 років 5 місяців 21 день, що дає їй право на призначення пільгової пенсії.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі в частині відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах з 15.10.2012 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що матеріалами справи підтверджується наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_2 12 липня 1979 року прийнята на роботу в ткацький цех 4 ткалею по 5 розряду (наказ №621 від 27 липня 1979 року)(а.с.8). 29 липня 1999 року ОСОБА_2 тарифно-кваліфікаційною комісією присвоєно і переведена ткалею ткацьких верстатів АЛПР по 5-му розряду (наказ №228 від 30 липня 1999 року).

З довідки №15, виданої 31 травня 2012 року ВАТ «Тернопільське обєднання «Текстерно», слідує, що ОСОБА_2 за період роботи з 12 липня 1979 року по 31 грудня 1991 року на ВАТ «Об'єднання «Текстерно» по професії ткаля відпрацювала 9 років 0 місяців 28 днів. За період роботи з 01 січня 1992 року по 31 травня 2012 року по професії ткаля відпрацювала 1939, 1 днів, що становить 7 років 7 місяців 10 днів. Сумарна тривалість пільгового стажу роботи ОСОБА_2 зайнятої на верстатах і машинах повний робочий день становить 16 років 8 місяців 8 днів(а.с.5).

Також, судом першої інстанції встановлено, що 15 жовтня 2012 року ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.«є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно протоколу №9 засідання комісії Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі для розгляду питань, пов'язаних з призначенням пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.«є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», комісія вирішила відмовити позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.«є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відмова мотивована тим, що ВАТ «Тернопільське об'єднання «Текстерно» представлено пільгову довідку, згідно якої спеціальний стаж роботи ОСОБА_2 на посадах, які дають право на пенсію як робітниці текстильного виробництва становить 16 років 8 місяців 8 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах(а.с.6-7).

Також, у вищевказаному протоколі зазначено про те, що Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі проведено перевірку по місцю роботи, якою встановлено, що пільгова довідка видана без врахування часу перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Позивач під час роботи у ВАТ «Тернопільське об'єднання «Текстерно» тричі перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 року позивач народила сина ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження, видане Тернопільським відділом ЗАГС міськвиконкому(а.с.11), ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила доньку ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 10 березня 1992 року Тернопільським відділом ЗАГС міської адміністрації(а.с.11) та ІНФОРМАЦІЯ_4 року народила сина ОСОБА_5, що слідує з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25 вересня 1995 року, виданого Відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому(а.с.10).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. «є» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: зокрема робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років.

Згідно Списку текстильних виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992 року, до них належить професія прядильниці та оператора мотальних аператів.

Відповідно до статті 62 вищевказаного Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п.1,2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.18 вказаного Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Вимогами пункту 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємства, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 в період з 12 липня 1979 року по 31 грудня 1991 року працювала на ВАТ «Тернопільське об'єднання «Текстерно» на посаді ткалі, що підтверджується трудовою книжкою, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, відповідно до вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 1 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Наведене спростовує доводи відповідача про те, що відповідно до п. 20 зазначеного Порядку уточнююча довідка встановленого взірця є обов'язковою при призначенні пенсії на пільгових умовах.

Крім цього, в матеріалах справи наявна довідка про стаж роботи позивача за період роботи ткалею на ВАТ «Тернопільське об'єднання «Текстерно» з 12.07.1979 року по 31.12.1991 року, яка підтверджує факт роботи позивача на посаді, що дає право на пенсію на пільгових умовах(а.с.5).

Також з матеріалів справи слідує, що під час роботи у ВАТ Тернопільське обєднання «Текстерно» позивач тричі перебувала у відпустках для догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку.

Згідно з ч. 2 ст. 181 Кодексу законів про працю України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Тобто до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3 річного віку.

Крім того, відповідно до п. "ж" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною трирічного віку.

При цьому, сама назва правової конструкції - відпустка виключає будь-який запис в трудову книжку, тому період відпустки зараховується до загального стажу роботи, а також до спеціального стажу роботи, який дає право особі на пенсію за вислугу років. При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв'язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов'язків.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішеннях Вищого адміністративного суду від 25 липня 2014 року (справа №К/800/40452/14) та 29 травня 2014 року (справа №К/800/3849/14).

Відповідно ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондують із ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Згідно записів в трудовій книжці трудовий стаж роботи позивачки за період з 12.07.1979р. по 31.12.1991р. становить понад 12 років, а пільговий стаж за період 01.01.1992р. по 31.05.2012р. (період коли підприємство працювало нестабільно), становить понад 10 років, сумарна тривалість пільгового стажу становить понад 22 рік.

При цьому, колегія суддів зауважує, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року, яка набрала законної сили, визнано протиправними дії ВАТ "Тернопільське об'єднання "Текстерно" при відхиленні подання прокуратури Тернопільської області від 01.10.2013р. про усунення порушень у сфері праці та пенсійного страхування. Зобов'язано ВАТ "Тернопільське об'єднання "Текстерно" видати уточнюючі довідки працівникам (у тому числі колишнім) згідно п. "є" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши у них період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку до спеціального стажу.

Згідно з п.43 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (в редакції, що діяло на момент звернення за призначенням пенсії) право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до п.п "а", "б" п.38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (в редакції, що діяла на момент звернення за призначенням пенсії) при прийманні документів орган, що призначає пенсію, здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

З Протоколу №9 від 11.02.2013р. слідує, що Управлінням проведено перевірку по місцю роботи та встановлено, що пільгова довідка видана без врахування часу перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, однак Управлінням не здійснено всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів та не вжито заходів для отримання дооформлених документів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність дій Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в в м. Тернополі призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «є» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 15.10.2012 року.

Щодо твердження відповідача про те, що адміністративний позов слід залишити без розгляду у зв'язку з пропущенням строків звернення до суду, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Тобто відповідно до змісту наведених норм визначальною умовою початку перебігу строку звернення до суду є момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 звернулась 15.10.2012 року із заявою до відповідача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Комісії Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі від 11.02.2013 року відмовлено ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

В той же час, ОСОБА_2 вказує, що рішення відповідача отримала 15.05.2015 року.

Колегія суддів зазначає, що ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження доводи відповідача щодо пропушення ОСОБА_2 строку звернення до суду та не спростовано твердження позивача про те, що вона дізналась про прийняте рішення відповідача лише 15.05.2015 року.

З аналізу зазначених вище обставин слідує, що ОСОБА_2, дізнавшись про своє порушене право та звернувшись 26.05.2015 року до суду першої інстанції, не пропустила встановленого ст. 99 КАС України строку звернення до адміністративного суду.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2015 року у справі № 607/9062/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін