Справа № 522/9302/13-а
Суддя: Тарасов А. В.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/9302/13а
Провадження №2а/522/336/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - Тарасова А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ткаченко О.О.,

розглянувши в залі суду в м. Одесі справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом Прокуратури Одеської області до Одеської міської ради, треті особи: ТОВ «Горбушка», Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси, 12.04.2013 року звернулась Прокуратура Одеської області із позовом до Одеської міської ради, треті особи ТОВ «Горбушка», Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення, зазначаючи, що рішенням Одеської міської ради затверджено «Детальний план в межах вулиць Промислова, Хімічна, М. Грушевського та Плієва в м. Одесі», відповідно до якого за адресою вул. Промислова, 30 планується будівництво торгово-розважального центру. Позивач зазначає, що вказане рішення є незаконним відповідно до Генерального плану м. Одеси 1989 року, вказана територія відноситься до промислової зони, що свідчить про невідповідність прийнятого Одеською міською радою рішення, положенням Генерального плану м. Одеси. Крім того, позивач зазначив, що цільове призначення земельної ділянки, яке знаходиться у власності ТОВ «Горбушка» - для експлуатації та обслуговування виробничих будівель і споруд, тобто відноситься до земель промисловості. Разом з тим, у Детальному плані зазначено, що цільове призначення вищезазначеної земельної ділянки - для будівництва адміністративних, торгівельно-розважальних комплексів, будівель та споруд та їх подальшої експлуатації. Рішенням Одеської міської ради від 24.07.2012 року ТОВ «Горбушка» було надано згоду на зміну цільового призначення земельної ділянки, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, при цьому, всупереч ст. 20 ЗК України, відповідно рішення Одеською міською радою прийнято не було. Посилаючись на порушення містобудівного законодавства, позивач просив задовольнити позов визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської ради від 19.02.2013 року.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси 03.07.2013 року, залишеною без змін Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2013 року, в задоволенні адміністративного позову було відмовлено, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.02.2016 року вищезазначені судові рішення були скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, при цьому, судом касаційної інстанції встановлено, що судами попередніх інстанції не надано належної оцінки тієї обставині, що на дату прийняття оскаржуваного рішення, рішення Одеської міської ради про затвердження землевпорядної документації про зміну цільового призначення земельної ділянки було відсутнє.

Представник Одеської міської ради у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, про що надав відповідні письмові заперечення проти позову, згідно яких зазначив, що позивачем не доведено наявність порушення оскаржуваним рішенням Одеської міської ради державного інтересу, на захист якого прокуратура звернулась до суду із відповідним позовом. Крім того, зазначив, що віднесення спірної території до промислової зони не унеможливлює здійснення будівництва на спірній території адміністративних будівель, що свідчить про безпідставність висновків позивача про протиправний та незаконний характер оскаржуваного рішення.

У судовому засіданні, представник відповідача ОСОБА_2 також заперечував проти задоволення позову, зазначив, що на момент розгляду вказаного адміністративного позову, оскаржуване рішення є таким, що прийнято з дотриманням діючого законодавства. Крім того, зазначив, що на теперішній час Рішенням Одеської міської ради прийнятий новий Генеральний план від 25.03.2015 року, положення якого не суперечать оскаржуваному рішенню від 19.02.2013 року.

Інші учасники процесу, у судове засідання призначене на 13.09.2016 року не з'явились, про дату і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності, суду не надали.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративна позовна заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 14.05.2008 року між Одеською міською радою та ТОВ «Горбушка» укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 9,1007 га по вул.. Промисловій, 30 в м. Одесі. У виданому Державному акті на право власності на земельну ділянку визначено цільове призначення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування виробничих будівель та споруд.

Рішенням Одеської міської ради від 24 липня 2012 року № 2177-VI « Про розробку детального плану території у межах вулиць: Промислової, Хімічної, М. Грушевського, Палієва в м. Одесі» надано дозвіл на розробку детального плану території у межах вулиць Промислової, Хімічної, М.Грушевського, Палієва в

м. Одесі за рахунок інвестора -ТОВ "Горбушка".

19 лютого 2013 року рішенням Одеської міської ради № 2771-VI "Про затвердження "Детального плану території в межах вулиць Промислова, Хімічна, М. Грушевського та Палієва у м. Одесі" затверджено розроблений "Детальний план території в межах вулиць Промислова, Хімічна, М. Грушевського та Палієва у м. Одесі".

Дослідивши вказане рішення Одеської міської ради, суд констатує наступне.

Статтею 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що детальний план території уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Саме уточнення генерального плану, як одне з завдань детального плану території, визначено й у ДБН Б 1.1.1-14:2012 "Склад та зміст детального плану території", пунктом 4.1. якого встановлено, що "детальний план розробляється з метою уточнення у більш крупному масштабі положень генерального плану населеного пункту тощо".

Відповідно до пункту 2 статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування забудови та іншого використання території населеного пункту.

Статтею 5 цього ж Закону передбачено, що програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня. Вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід'ємною частиною генерального плану. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Відповідно до частини дев'ятої статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п'ять років.

Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту.

Відповідно до Генерального плану м. Одеси 1989 року, який діяв на момент прийняття оскаржуваного рішення, вказана територія відноситься до промислової зони.

Будь-які зміни та доповнення щодо визначення іншого функціонального призначення вказаної території, стосовно якої затверджувався Детальний план території з промислової зони на громадську або будь-яку іншу, до Генерального плану м. Одеси не вносились.

Судом встановлено, що на момент прийняття оскаржуваного рішення Одеської міської ради від 19 лютого 2013 року № 2771-VI, яким затверджено Детальний план територій, цільове призначення земельної ділянки площею 9,1007 га по вул. Промисловій, 30 в м. Одесі, яка знаходиться у власності ТОВ "Горбушка", визначено, як для експлуатації та обслуговування виробничих будівель і споруд, тобто відноситься до земель промисловості.

У той же час, у Детальному плані зазначено що, цільове призначення земельної ділянки по вул. Промисловій, 30, згідно з рішенням Одеської міської ради від 24 липня 2012 року № 2255-VI - для будівництва адміністративних, торгівельно-розважальних комплексів, будівель та споруд та їх подальшої експлуатації.

Однак, рішенням Одеської міської ради від 24 липня 2012 року № 2255-VI, на яке є посилання у Детальному плані, лише надано згоду ТОВ "Горбушка" на зміну цільового призначення земельної ділянки площею 9,1007 га, по вул. Промисловій, 30 в м. Одесі, яка знаходиться у власності ТОВ "Горбушка", з призначення для експлуатації та обслуговування виробничих будівель та споруд на цільове призначення для будівництва адміністративних, торгово-розважальних комплексів, будівель та споруд та їх подальшої експлуатації (тобто землі житлової та громадської забудови).

Отже, вказаним рішенням надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється.

Однак, відповідного рішення згідно із статтею 20 Земельного Кодексу України про зміну цільового призначення земельної ділянки Одеською міською радою не приймалося.

У судовому засіданні представник відповідача підтвердив факт відсутності рішення про зміну цільового призначення на момент прийняття рішення від 19.02.2013 року.

Таким чином, судом встановлено, що на дату прийняття оскаржуваного рішення Одеська міська рада не приймала рішень про затвердження землевпорядної документації про зміну цільового призначення земельної ділянки, а ухвалення відповідного рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки вже після постановлення оскаржуваного рішення, свідчить про незаконність рішення Одеської міської ради від 19.02.2013 року.

Таким чином, судом встановлено, що вказане рішення прийнято з порушенням діючого законодавства, а отже є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відхиляючи заперечення відповідача проти позову, в частині відсутності належних обґрунтувань порушення інтересів держави, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування, у даному випадку - Одеську міську раду.

Таким чином, дотримання вимог Конституції та Законів України є обов'язком для кожного, і в першу чергу органів місцевого самоврядування, їх порушення є прямою ознакою порушення інтересів держави.

Відхиляючи заперечення відповідача в частині наявності передбачених законом підстав для здійснення будівництва на спірній території адміністративних будівель, суд зазначає, що посилання на норми ДБН, не може бути підставою для порушення вищезазначеної процедури встановленої законом. Норми ДБН, як нормативні документи у галузі будівництва затверджені центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури мають нижчу юридичну силу ніж вищезазначені положення законодавства, а отже суд відхиляє заперечення відповідача, що ґрунтуються на необхідності застосування норм ДБН до виниклих правовідносин.

Крім того, суд також не приймає до уваги посилання відповідача на прийняття нового генерального плану. Так, предметом спору є рішення яке прийнятно саме на момент дії Генерального плану 1989 року, тому суд надає оцінку прийнятому рішенню саме на момент дії Генерального плану м. Одеси 1989 року.

За таких обставин, суд констатує, що рішення Одеської міської ради від 19.02.2013 року № 2771-VI прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України, а відтак вказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.9, 11, 71, 159, 160, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Прокуратури Одеської області до Одеської міської ради, треті особи: ТОВ «Горбушка», Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської ради від 19.02.2013 року № 2771-VI «Про затвердження «Детального плану території в межах вулиць Промислова, Хімічна, М. Грушевського та Плієва у м. Одесі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси апеляційної скарги.

Суддя А.В. Тарасов

13.09.2016