Справа № 2-а-2911/2010
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2010-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-а-2911/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Шевченко І.І.

при секретарі Камхі А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до ІДПС 3 го взводу 2-го батальону полку ДПС ДАЇ м. Києва ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд постанову серії АА №606618 від 08 грудня 2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 123 КУпАП у розмірі 425,00 гривень, визнати незаконною та скасувати, провадження по адміністративній справі - закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що 08 грудня 2010 року працівником ІДПС 3-го взводу 2-го батальйону полку ДПС ДАІ прапорщиком ОСОБА_2, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АА №606618, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 123 КпАП України та накладено штраф у сумі 425,00 гривень, посилаючись на те, що у складеному 08 грудня 2010 року протоколі про адміністративне правопорушення серії АА1 №389957 прапорщик вказав, що він порушив п.20.5 в) Правил дорожнього руху, що стосується руху через переїзд.

Останній стверджує, що він переїхав залізничний переїзд на заборонений червоний сигнал світлофора та увімкнену звукову сигналізацію. Він не погодився із інкримінованим правопорушенням, про що власноручно записав у протоколі та надав додаткові письмові і графічні пояснення на Додатках. Згідно з вимогами ч.2, ст.17 КАС України, обов'язок доказування правомірності своїх дій покладено на відповідача.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень протиправними, про поворот із зазначенням способу його здійснення.

Він не вчиняв інкримінованого йому правопорушення, так як, рухаючись з пр. Науки, зупинився перед залізничним переїздом і поїхав у сторону Столичного Шосе. Коли він пересік перший шлагбаум, почув звук сигналізації. У цей час його машина уже знаходилася прямо під шлагбаумом на залізничному переїзді.

Пунктом 20.5 в) Правил дорожнього руху, встановлено, що «Рух через переїзд забороняється, якщо: увімкнено заборонний сигнал світлофора незалежно від положення шлагбаума, а також тоді, коли він відсутній.

У ст. 123 КУпАП (Порушення водіями транспортних засобів правил проїзду залізничних переїздів) зазначено, що виїзд водіїв на залізничний переїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника чи чергового по переїзду, при закритому шлагбаумі або коли до переїзду наближається поїзд - тягне за собою накладення штрафу в розмірі від двадцяти до двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки на момент руху не було попереджувального жесту чергового по переїзду та не увімкнено заборонний сигнал світлофора, а він не міг передбачити, що він загориться, він рушив, впевнившись, що поїзда немає.

Змоги здати назад чи зупинитись після того, як він почув звуковий сигнал, і будучи за 1 шлагбаумом, в нього вже не було.

Крім того, цілком очевидним є той факт, що працівник ДАІ, сидячі в автомобілі, знаходячись на відстані 50-60 метрів від переїзду, під викривленим кутом зору, не міг достовірно бачити розташування його транспортного засобу відносно першого шлагбаума під час руху мого автомобіля.

Про усі вищенаведені фактори він сказав інспектору, але той не відреагував на це, і, вбачаючи у його діях ознаки порушення, притягнув його до відповідальності. У протоколі він детально описав ситуацію, що склалася, крім того, долучив додатки зі схемами і описом та пояснив, чому винним себе не вважає.

Нормою ч. 2 ст. 8 Конституції України встановлено, що звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно із вимогою ч. 1 ст. 14-1 КпАП України, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими у автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, притягаються власники (співвласники) транспортних засобів. Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є, наряду з іншими, дані, встановлені показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Нормою ст. 289 КпАП України встановлено, що скаргу на постанову про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Відповідно до вимог п. З ч. 1 ст. 288 КпАП України, постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 71 КАС України, суб'єкт владних повноважень повинен подати до суду усі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, а якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази для

підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обстави справи випливає наступне. Працівник ІДПС 3-го взводу 2-го батальйону полку ДПС ДАІ, прапорщик ОСОБА_2, у ході несення служби прийшов до висновку про вчинення ним правопорушення, про що склав протокол. Бачив, що він не погодився із фактом вчинення правопорушення, за чим може слідувати оскарження його дій, у тому числі і в порядку адміністративного судочинства. Допускаючи це, ніяких об'єктивних доказів вчинення ним правопорушення не надав.

Винесення зазначеної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності порушує його право, передбачене ст. 7 КпАП України, відповідно до якого, ніхто не може бути підданий заходам впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, у відповідності до принципу суворого дотримання законності.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з'явився без поважних причин і ухвалює постанову на підставі наявних в справі матеріалів.

Вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою серії АА № 606618 від 08 грудня 2010 року позивача ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 123 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за те що він 08.12.2010 р. близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ 2105, державний номерний знак 995 90 КЕ, рухався в м. Києві по проспекту Науки, проїхавши залізничний переїзд, був зупинений інспектором ДПС, який вказав, що позивач порушила ч.1 ст. 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач вважає постанову АА № 606618 від 08 грудня 2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. є незаконною і підлягає скасуванню, а провадження закриття внаслідок відсутності події і складу адміністративного правопорушення у його діях.

Як на доказ вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення інспектором дорожньо патрульної служби 2 бат. ДПС полку ДПС ДАІ м. Києва прапорщиком міліції ОСОБА_2 у постанові АА № 606618 від 08 грудня по справі про адміністративне правопорушення посилається на те, що вчинене позивачем правопорушення вимог п. 20.5 В Правил дорожнього руху .

Після складання постанови про адміністративне правопорушення позивачем було надано пояснення, згідно яких він заперечував проти вчинення правопорушення, за яке передбачено адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 123 КУпАП та були поставлені підписи. Підписи позивачем були поставлені з огляду на те, що ознайомився з протоколом та постановою, але ні в якому разі не з згодою їх змісту.

Провадження у справах про адміністративне правопорушення базується на визначених принципах, серед яких є презумпція невинності, право на захист, зясування обєктивності істини у справі та інші.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено в установленому законом порядку. З цього випливає, що тягар доведення провини покладається на інспектора ДАЇ, який виніс постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право подавати докази.

Під час розгляду таких справ необхідно зясовувати обєктивну істину у справі, тобто необхідно зобовязати досліджувати всі обставини і їхні взаємозвязки, в тому числі виключати однобічний, упереджений підхід до вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП зазначено, що доказом в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобі, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів. А також іншими документами.

Крім того, п.2.2 «Інструкції з організації провадження діловодства у справах про адміністративне правопорушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженого наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 22.10.2003 року № 117, що «з урахуванням потреби в більш повних доказах у справі про адміністративне правопорушення необхідно прагнути до залучення свідків будь якого правопорушення».

Докази мають велике значення для правильного вирішення справи, адже на основі доказів ґрунтується повне, всебічне і обєктивне зясування обставин даної справи.

З огляду на викладене, суди повинні визначати територіальну підсудність вказаних справ відповідно до частини другої статті 19 КАС України, за правилами якої такі адміністративні справи вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача

Під час розгляду таких справ необхідно зясовувати обєктивну істину у справі, тобто необхідно зобовязати досліджувати всі обставини і їхні взаємозвязки, в тому числі виключати однобічний, упереджений підхід до вирішення справи.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що давали можливість зробити висновки суду про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 123 КУпАП, а тому дана постанова підлягає до скасування за відсутності події та складу адміністративного правопорушення та провадження по справі необхідно закрити.

Відповідно до ст.. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, п. 2.2 «Інструкції з організації провадження та діловодства у правах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України, Правила дорожнього руху України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІДПС 3 го взводу 2-го батальйону полку ДПС ДАЇ м. Києва ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову серії АА № 606618 по справі про адміністративне правопорушення від 08.12.2010 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Шевченко