Справа № 806/78/16
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
УХВАЛА

іменем України

"20" вересня 2016 р. Справа № 806/78/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

сторін та їх представників: від позивача - Юхимчук О.М., від відповідача - Колесник А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної міграційної служби України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "04" липня 2016 р. у справі за позовом Державної міграційної служби України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за участю третьої особи: Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправними та скасування постанов, подання ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року в задоволенні позову Державної міграційної служби України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить назване рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.06.2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47948850 на виконання виконавчого листа №934/2015 від 09.06.2015 року, виданого Житомирським окружним адміністративним судом у справі №806/1123/15, яким зобов'язано Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання ОСОБА_5, громадянина Російської Федерації, біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та встановлено 7-денний строк для самостійного добровільного виконання рішення суду.

Листом від 11.09.2015 року № 20-2-47948850/8 Відповідача на адресу Державної міграційної служби України як боржника за виконавчим провадженням було направлено вимогу № 36/8-О про виконання зазначеного виконавчого листа № 934/2015, виданого Житомирським окружним адміністративним судом, та про необхідність повідомити відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС протягом п'яти робочих днів про його виконання.

02.11.2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В., за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця без поважних причин, винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 1360,00 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України "Про виконавче провадження" 21.04.1999 року № 606-XIV зі змінами і доповненнями (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до ст.1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону № 606-XIV встановлено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно із ч.2 ст.25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Положеннями ч.1 ст.27 Закону № 606-XIV передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

З наведеного слідує, що після спливу строку, встановленого для добровільного виконання рішення суду, державний виконавець невідкладно розпочинає вчиняти дії щодо примусового його виконання.

Виконання рішень за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення здійснюється відповідно до ст.75 Закону № 606-XIV.

Частиною 2 ст.75 Закону № 606-XIV визначено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно із ч.1 ст.89 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Як свідчать матеріали справи, постанова Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 806/1123/15 не була виконана позивачем у термін для її добровільного виконання, встановленого державним виконавцем.

При цьому, основною причиною її невиконання позивач зазначає те, що вказане рішення суду для нього є незрозумілим.

З матеріалів справи слідує, що позивач звертався до суду із заявою про роз'яснення постанови суду у справі № 806/1123/15, однак позивачу відмовлено в роз'ясненні з тих підстав, що рішення суду є чітким та зрозумілим.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посилання позивача на неможливість вчасно виконати судове рішення у зв'язку з тим, що воно є незрозумілим, є безпідставним, оскільки з моменту прийняття рішення про відмову у його роз'ясненні до моменту накладення штрафу сплинуло більше трьох місяців і впродовж вказаного періоду судове рішення яке набрало законної сили ( та у роз'ясненні якого було відмовлено) позивачем не виконувалось.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Таким чином, звернення до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання є правом, а не обов'язком державного виконавця, тому колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про невиконання державним виконавцем обов'язку звернення до суду з поданням про встановлення способу та порядку виконання судового рішення за заявою боржника та зупинення у зв'язку з цим виконавчого провадження.

Процедуру розгляду в Україні заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату, позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту визначають Правила розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджені наказом МВС України від 07.09.2011 року № 649, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 05.10.2011 року № 1146/19884 (далі - Правила).

Так, пунктом 6.6 Правил встановлено, що у разі якщо згідно з рішенням суду, яке набрало законної сили, ДМС зобов'язання прийняти рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи повторно розглянути заяву особи про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідне рішення приймається ДМС протягом семи робочих днів з дня отримання такого рішення суду.

Вказана правова позиція узгоджується з ч.2 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження", якою чітко встановлено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Отже, вищенаведеними правовими нормами спростовуються доводи апелянта, що повторний розгляд заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, здійснюється у місячний термін з дня надходження відповідного рішення.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що державний виконавець порушив визначений законодавством строк направлення ДМС постанови про накладення штрафу, оскільки як вбачається з супровідного листа ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 03.11.2015 року №20.1/36/8, останній направив вказану постанову на наступний день після її винесення, тобто строки направлення не порушив. (а.с.75).

Також, колегією суддів відхиляються доводи позивача з приводу наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову у зв'язку із скасуванням 26.07.2016року Вищим адміністративним судом України (К/800/28247/15) судового рішення у справі №806/1123/15 за яким було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47948850 та передачі вказаної справи до суду першої інстанції для нового розгляду. Оскільки на момент винесення відповідачем постанови від 02.11.2015року про накладення на позивача штрафу та прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції, судове рішення по справі №806/1123/15 було таким, що набрало законної сили, відтак виконавчий лист, виданий у названій справі підлягав виконанню позивачем. Підстави для невиконання такого рішення суду по справі №806/1123/15 (у зв'язку із його скасуванням) виникли після винесення відповідачем постанови від 02.11.2015року про накладення на позивача штрафу та прийняття оскаржуваного судового рішення.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 47948850 від 02.11.2015 року у розмірі 1360,00 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "04" липня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: А.Ю.Бучик

Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Державна міграційна служба України вул.Богомольця,10,м.Київ,01024

3- відповідачу/відповідачам: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вул.Городецького 13,м.Київ 1,01601

4-третій особі: Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області - вул.Пушкінська,44,м.Житомир,10008,