Справа № 813/5996/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року Справа № 876/3217/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання Кіри Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" ОСОБА_1, в якому просив (з врахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 10.12.2015р. та 18.03.2016р.) визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь ОСОБА_1 щодо не включення його в перелік вкладників ПАТ Банк Київська Русь, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду за Договором банківського рахунку №9663-156 від 19.03.2015 р.; зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь ОСОБА_1 включити позивача в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві Банк Київська Русь за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів; зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити в Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ Банк Київська Русь за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відомості позивача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь ОСОБА_1 щодо не включення ОСОБА_2 в перелік вкладників ПАТ Банк Київська Русь, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду за Договором банківського рахунку №9663-156 від 19.03.2015р. Зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь ОСОБА_1 включити в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві Банк Київська Русь за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів, фізичну особу ОСОБА_2. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь» ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що ЛМКП "Львівтеплоенерго" надало поворотну фінансову допомогу позивачу, що надало можливість ЛМКП "Львівтеплоенерго" як власнику вкладу, отримати суми вкладів повністю, без будь-яких обмежень, що є наданням переваг цим вкладникам перед іншими кредиторами та підставою для виявлення нікчемності правочину. Отже в розумінні наведених обставин, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч.1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач не є владниками, оскільки грошові кошти не залучені Банком від позивача, а є такими що надані як фінансова допомога від ЛМКП "Львівтеплоенерго" та відповідно позивач не має договору банківського вкладу, що, як наслідок, не підпадає під дію ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині визначення осіб як вкладників, та таких які мають вклад. Просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Крім того, подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки такий спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін; клопотання про закриття провадження у справі вважає безпідставним, оскільки цей спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідачі в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 березня 2015 року ОСОБА_2 та ПАТ "Банк "Київська Русь" уклали Договір банківського вкладу №9663-156, згідно з яким Банк в порядку, встановленому чинним законодавством України та нормативними актами Національного банку України, відкриває клієнту поточний рахунок №001 в національній валюті України та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, а Клієнт зобовязаний оплатити послуги Банку, в розмірі встановленому тарифами на операції та послуги банку, що діють на дату надання послуг або проведення операцій.

Згідно з Договором позики б/н від 17 березня 2015 року, укладеним між ЛМКП Львівтеплоенерго (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник), позикодавець зобовязався надати позичальнику позику в сумі 150000 грн., а позичальник зобовязується погасити позикодавцю таку ж суму грошей після закінчення терміну позики.

Відповідно до платіжного доручення від 19 березня 2015 року №7 банком перераховано грошові кошти у загальній сумі 170000,00 грн. з поточного рахунку ЛМКП "Львівтеплоенерго" №001 у ПАТ "Банк "Київська Русь" на особовий рахунок №001 у ПАТ "Банк "Київська Русь", відкритий на ім'я ОСОБА_2, з призначенням платежу: "надання позики на зворотній основі", що підтверджується відтиском штампу банку.

Судом встановлено, що 19 березня 2015 року прийнята постанова Правлінням Національного банку України № 190 "Про віднесення ПАТ "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних.

19 березня 2015 року прийнято рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 61 від "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь", згідно із яким з 20 березня 2015 року введено на три місяці тимчасову адміністрацію, а також призначено Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь" ОСОБА_1

17 липня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 138, відповідно до якого з 17 липня 2015 року припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь" та розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь".

30 липня 2015 року позивач подав до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" ОСОБА_1 заяву про включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, разом з тим, відповіді не отримав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з відсутності докази, які б підтверджували порушення позивачем порядку перерахування коштів на особистий рахунок при отриманні позики на зворотній основі згідно з договором поворотної фінансової допомоги від ЛМКП Львівтеплоенерго чи недійсність такого правочину. Таким чином, позовні вимоги в частині зобовязання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь ОСОБА_1 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_2 щодо здійснення йому виплати з відшкодування вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є підставною та підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників, то така є передчасною, оскільки відповідності до ч.5 ст.27 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затверджує реєстр вкладників на підставі поданого уповноваженою особою переліку вкладників.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції та клопотанню представника апелянта про закриття провадження у справ, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Ч.2 ст.4 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1,3 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. Законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Згідно з п.6 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений ПК України.

Абз.2 ч.2 ст.215 ЦК України передбачає, що у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення ст.12 ГПК України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Спір у цій справі фактично виник у звязку зі здійсненням процедури ліквідації (банкрутства) банку.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 15 червня 2016 року у справі № 21-286а16, а відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись п.1 ч.1 ст.157, ст.160, 195, 196, п. 4 ст.198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року у справі №813/5996/15 скасувати, та прийняти ухвалу, якою провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено 15 вересня 2016 року.