Справа № 807/2389/15
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року Справа № 876/4341/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про стягнення заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

02.12.2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Закарпатської митниці ДФС, в якому просить зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013 року у справі № 2а-0770/2209/12 за період з 05.07.2013 року по 08.06.2015 року у розмірі визначеному судом, із утриманням обов'язкових податків та зборів з даної суми до Державного бюджету України.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2016 року позов задоволено. Зобов'язано Закарпатську митницю ДФС нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2013 року у справі № 2а-0770/2209/12 за період з 05 липня 2013 року по 08 червня 2015 року у розмірі 49208,49 грн., із утриманням обов'язкових податків та зборів до Державного бюджету України.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013 року, зокрема в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, не зважаючи на негайне набрання законної сили та на відсутність перешкод до його виконання, відбулось лише 09.06.2015 року. Затримка виконання судового рішення про поновлення на роботі становить період з 05.07.2013р. по 08.06.2015р.

Суд першої інстанції посилається на те, що відповідно до вимог ст.236 Кодексу Законів про працю України, у якій визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Закарпатська митниця ДФС оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2016 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що у зв'язку із набранням постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013 року законної сили Чопською митницею було виплачено позивачу середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 47047,80 грн., що позивачем не заперечується.

Крім того, після набрання судовим рішенням законної сили, Міністерством доходів і зборів України було видано наказ №538-о від 08.06.2015р., згідно якого: Скасовано наказ Державної митної служби України від 02.04.2012р. №670-к «Про припинення перебування на державній службі» в частині в частині припинення з 03.04.2012р. перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1, головного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці. Голові комісії з реорганізації Чопської митниці Міндоходів, яка є правонаступником Чопської митниці, наказано поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів. Чопською митницею було видано наказ №62-о від 09.06.2015р. яким поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору митного, оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів з 02 квітня 2012 року.

Апелянт вважає, що вищевказані дії Чопської митниці по виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу за період по 04.07.2013р. є правомірними на підставі наступного.

Стверджує, що 03.04.2012р. позивача було звільнено із займаної посади - тобто цей день був останнім робочим днем, після якого починається період вимушеного прогулу.

Враховуючи, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013р. в частині поновлення на роботі була допущена до негайного виконання, отже 04.07.2013р. закінчився перебіг строку вимушеного прогулу в розумінні ст.235 КЗпП України.

Таким чином, правомірність дій Чопської митниці, які мають відношення до справи, вказує на відсутність підстав для стягнення коштів з Чопської митниці.

Апелянт вважає, що позивач в порушення ст.236 КЗпП України звернувся з новим позовом, замість вирішення питання пов'язаного з виконанням (невиконанням) рішення прийнятого у справі про поновлення на роботі в межах раніше вирішеної справи, оскільки як вбачається зі змісту позовних вимог, суть спору полягає у виконанні рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013р.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2013 року у справі № 178427/12 задоволено позов ОСОБА_1. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України від 02.04.2012 року №670-к «Про припинення перебування на державній службі» в частині припинення з 03.04.2012 року перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1, головного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці. Визнано протиправним та скасовано наказ Чопської митниці Державної митної служби України №612-к від 03.04.2012 «По особовому складу». Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці з 2 квітня 2012 року.

Також, встановлено, що 08.06.2015р. Міністерством доходів і зборів України було видано наказ №538-о яким: Скасовано наказ Державної митної служби України від 02.04.2012 №670-к «Про припинення перебування на державній службі» в частині в частині припинення з 03.04.2012 перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1, головного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці. 2. Голові комісії з реорганізації Чопської митниці Міндоходів, яка є правонаступником Чопської митниці, наказано поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів.

09.06.2015р. Чопською митницею було видано наказ №62-о, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору митною оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів з 02 квітня 2012 року.

Таким чином, рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013 року, зокрема в частині поновлення на роботі, не зважаючи на негайне набрання законної сили та на відсутність перешкод до його виконання, відбулось лише 09.06.2015 року. Затримка виконання судового рішення про поновлення на роботі становить період з 05.07.2013р. по 08.06.2015р.

Вимогами ч.5 ст.124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.256 КАС України, постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

В силу положень ч.2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013 року про поновлення позивача на посаді підлягала негайному виконанню незалежно від наявності або відсутності виконавчого провадження.

Відповідно до вимог статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередні роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

За правилами ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Частиною 1 статті 77 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконання рішення вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно вимог чинного законодавства рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ, розпорядження про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. При несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання.

З наведеного випливає, що оскільки лише наказом Чопської митниці Міндоходів від 09.06.2015р. №62-о ОСОБА_1 було поновлено на роботі на виконання судового рішення, то це свідчить про порушення наведених норм, оскільки постанову суду в частині поновлення позивача на посаді негайно виконана не була.

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що середній заробіток ОСОБА_1 за період з 05.07.2013 року по 08.06.2015 року становить 49 208,49 грн.

Відтак, на переконання апеляційного суду, слід зробити висновок про правомірність задоволення вимог ОСОБА_1 та стягнення на його користь вказаної суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

За таких обставин суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Згідно п.1 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, п.1 ч.1 ст.199, ст.ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2016 року у справі №807/2389/15 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про стягнення заробітної плати - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник