Справа № 607/7291/16-а
Суддя: Воробель Н. П.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2016 Справа №607/7291/16-а

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Воробель Н.П.,

за участі секретаря Заплітного Б.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Тернополі про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом, у якому заявляє вимогу про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 993592 від 28 червня 2016 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Аргументуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що спірну постанову вважає такою, що винесена з порушеннями норм законодавства та підлягає скасуванню, оскільки завчасно увімкнув покажчик повороту, однак у зв'язку із зміною положення керма він автоматично вимкнувся. Отож в його діях відсутні умисні дії на вчинення адміністративного проступку. Також вказує, що розгляд справи про вчинення ним вказаного адміністративного проступку протиправно здійснювався не за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи, а на місці зупинки автомобіля. Окрім цього поліцейським було порушено вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначені вимоги підтримав із вказаних у позові мотивів. Вказав, що покажчик повороту увімкнув заздалегідь, однак, здійснюючи маневр ділянкою дороги, де асфальтно-бетонне покриття перебуває у незадовільному стані, покажчик вимкнувся самостійно до закінчення маневру. Саме тому вважає, що у вчиненні інкримінованого проступку він не винен. Водночас вважає, що працівники поліції застосували до нього занадто суворе покарання, в той час як могли обмежитись усним зауваженням.

Представник відповідача - Кондрат Л.Р., у судовому засіданні позову не визнала, проти його задоволення заперечила, вказала, що спірна постанова є обґрунтованою та винесена відповідно до вимог закону. У поліцейських були усі передбачені законом повноваження на розгляд адміністративної справи та винесення постанови на місці зупинки транспортного засобу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне:

згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 993592 від 28 червня 2016 року, ОСОБА_1 28 червня 2016 року о 11 год. 50 хв., керуючи автомобілем марки Оpel Vivaro, н.з. НОМЕР_1, перехрестям вулиць Будного - Тролейбусна в м. Тернопіль, не подав сигналу світлового покажчика повороту відповідного напрямку перед поворотом, чим порушив вимоги п. 9.2 б) ПДР України.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом - ч. 1 ст. 7 КУпАП.

Ч. 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 9.2 б) ПДР України передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50 - 100 м у населених пунктах і за 150 - 200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. (п. 9.4 ПДР України)

Як стверджує ОСОБА_3 у позовній заяві та підтверджує це у судовому засіданні, він подав сигнал покажчиком повороту завчасно, однак припинив його не після завершення маневру, а раніше. Ця обставина визнана сторонами, сумнівів щодо її достовірності та добровільності такого визнання не виникає, тому, в силу ч. 3 ст. 72 КАС України, зважаючи, що жодна із сторін проти цього не заперечує, їх доказування суд вважає недоцільним.

Таким чином позивач, фактично визнаючи факт порушення ПДР України, пояснює такі свої дії незадовільним станом асфальто-бетонного покриття дороги та технічною конструкцією автомобіля, за якої при повертанні керма покажчик повороту вимикається автоматично. Однак ці обставини визнані судом неспроможними, позаяк ні перша, ні друга не звільняє ОСОБА_3 від обов'язку бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, як того вимагає п. 2.3 б ПДР України, а також дотримуватися усіх інших вимог цих правил.

Щодо посилань позивача на рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року, то тут суд вважає за необхідне вказати таке:

ОСОБА_1 згадуючи про зазначене рішення звертає увагу на те, що поняття «на місці вчинення правопорушення», про яке зазначено у ч. 2 ст. 258 КУпАП, і «за місцем його вчинення», про що вказано у ч. 1 ст. 276 КУпАП, мають різну правову природу. Тим самим позивач вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, в результаті якого було винесено спірну постанову, повинен був відбутись «за місцем його вчинення», тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати таку справу - у приміщенні Управління патрульної поліції у м. Тернополі, а не на місці зупинки.

Такі посилання ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають вказаному ним же рішенню Конституційного суду України.

Так у зазначеному рішенні Конституційний суд України роз'яснив, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином суд чітко роз'яснив, що поняття «за місцем його вчинення» має на увазі адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а не юридичну адресу цього органу, як про це помилково вказує позивач.

ОСОБА_1 вчинив адміністративний проступок у місті Тернополі.

На цю територію поширюється юрисдикція Управління патрульної поліції в м. Тернополі.

Спірну постанову винесла інспектор Управління патрульної поліції в м. Тернополі, котра, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП діяла від імені органів Національної поліції, а у даному випадку - Управління патрульної поліції в м. Тернополі.

Отож, розгляд справи відбувся відповідно до вимог закону з урахуванням положень як ч. 2 ст. 258 КУпАП так і ч. 1 ст. 276 КУпАП.

Не знайшли свого підтвердження і посилання позивача на порушення відповідачем вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Саме тому суд приходить до переконання, що зазначені його твердження є способом захисту, котрий спрямований на уникнення відповідальності за скоєне правопорушення, а тому відкидає їх.

Таким чином, судом не встановлено факту порушення поліцейським вимог закону при кваліфікації дій ОСОБА_1

Водночас, враховуючи особу порушника, обставини, за яких було вчинено правопорушення, незначний характер даного проступку, суд вважає за можливе звільнити останнього від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, і обмежитись усним зауваженням, відповідно до ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 70, 71, 94, 122, 158 - 163, 1712 КАС України, ст. 22, ч. 2 ст. 122, ст. 245, ч. 1 ст. 247, ст. 251, ч. 1 ст. 254, ст.ст. 280, 293 КУпАП, п.п. 2.3 б, 9.2 б, 9.4 ПДР України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10 жовтня 2001 р.,-

постановив:

адміністративний позов - задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 993592 від 18 червня 2016 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за 2 ст. 122 КУпАП, на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. - скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - провадженням закрити, у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на дану постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуюча суддя Н.П. Воробель