Справа № 372/2177/16-а
Суддя: Потабенко Л. В.
Дата ухвалення: 2016-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/2177/16-а
Провадження № 2-а-82/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 вересня 2016 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Потабенко Л.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі настання ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на день встановлення інвалідності 13.06.2012 року. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що він проходив військову службу з 31.01.1983 року по 10.08.1984 року в Республіці Афганістан та отримав статус «Учасника бойових дій». Під час проходження військової служби в Республіці Афганістан при бойовому виході отримав тілесні поранення. З 13.06.2012 року позивачу комісією МСЕК довічно була встановлена третя група інвалідності з зв`язку з пораненням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку. 14.06.2012 року позивач отримав посвідчення інваліда війни третьої групи. Позивач в січні 2016 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою та відповідним пакетом документів на отримання грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Останній отримавши їх направив до Міністерства оборони України, в якому підтвердив свій висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. В кінці квітня 2016 року позивачу у Обухівському районному військовому комісаріаті був наданий лист відповідача про відмову в задоволенні його заяви. Відповідач відмовляючи в задоволенні заяви вказав, що ОСОБА_1 не має права на отримання грошової допомоги, так як інвалідність настала пізніше ніж через три місяці після його звільнення з військової служби. Вважаючи відмову Міністерства оборони України неправомірною та такою, що порушує права, позивач був змушений звернутися за захистом прав до суду.

Відповідно до ч.1 ст.183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач подав свої заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в зв`язку з тим, що позивачу встановлено інвалідність більш ніж через 20 років після звільнення з військової служби, а не у строки визначені у ч. 6 ст. 16 Закону №2011-ХІІ та підпунктом 4 п. 2 Порядку №499, то і права на отримання одноразової грошової допомоги він не має.

Керуючись принципами верховенства права та законності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні повідомлених сторонами обставин, вбачається, що наявні достатні підстави для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 31.01.1983 року по 10.08.1984 року проходив військову строкову службу на території Республіки Афганістан, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 3079 від 28.12.2015 року, та копією військового квитка.

14.06.2012 року ОСОБА_1 отримав посвідчення інваліда війни третьої групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії КИО-1 №0386361 від 13.06.2012 року позивачу довічно з 13.06.2012 року встановлена ІІІ група інвалідності, причиною якої є поранення, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

05.01.2016 році ОСОБА_1 звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату одноразової грошової допомоги.

15.01.2016 року за вих. №2/5/149 Київський обласний військовий комісаріат вказану заяву з документами у відповідності до п.7 Постанови КМУ № 499 від 28.05.2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» направив до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, для нарахування і виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

26.02.2016 року Департамент фінансів Міністерства оборони України надав відповідь № 248/3/6/937, в якій відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 встановлено інвалідність пізніше ніж через три місяці після його звільнення з військової служби.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до десятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови, виплати грошової допомоги передбаченої частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в різний період часу регулювались наступними прийнятими Кабінетом Міністрів України нормативно правовими актами: постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" ; постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Оскільки інвалідність позивача настала 13.06.2012 року, то виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватись на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, яка була чинна на момент встановлення позивачу інвалідності.

Аналогічний висновок викладений Верховним судом України у постановах від 18.11.2014 року (справа № 21-446а14) та від 21.04.2015 року (справа № 21-183а13).

Згідно ст. 244-2 КАС України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Матеріалами справи безспірно підтверджено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язане із виконанням ним обов`язків військової служби в Республіці Афганістан у період з 31.01.1983 року по 10.08.1984 року.

Судом встановлено, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велися бойові дії, порядок призначення і виплата, якої повинна відбуватись на підставі Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.

У зв`язку з вищевикладеним позовна вимога про визнання відмови Міністерства оборони України у нарахування та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії підлягає задоволенню.

Також судом встановлено, що на час встановлення позивачу інвалідності діяв Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.

Визнаючи дії відповідача неправомірними, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії, так як порушені права позивача підлягають захистові саме у спосіб зобов`язання Міністерства оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі настання ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на день встановлення інвалідності 13 червня 2012 року.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 86, 158-163, 254 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Міністерства оборони України у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі настання ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на день встановлення інвалідності 13 червня 2012 року.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя