Справа № 807/865/16
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження у адміністративній справі

20 вересня 2016 рокум. Ужгород№ 807/865/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Завидняк А.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2;

відповідача: Державний реєстратор сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Воловецької районної державної адміністрації ОСОБА_3, не зявилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного реєстратора сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Воловецької районної державної адміністрації ОСОБА_4 про скасування запису, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Воловецької районної державної адміністрації ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеного державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Воловецького РУЮ ОСОБА_6 21 жовтня 2014 року, індексний номер 28403445, номер запису про право власності 7411992, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 15; видалення (скасування) з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно: Запис про право власності в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 21. 10. 2014 16:45:07 на підставі згідно рішення Воловецького районного суду № 704/523/2012 договір купівлі продажу визнано недійсним; відновлення Державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 13318479 від 09.03.2011 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 21 жовтня 2014 року державним реєстратором Воловецького РУЮ в Закарпатській області ОСОБА_6 було грубо порушено майнові права позивача, скасувавши запис про його право власності в Реєєстрі прав власності на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_2, натомість, зареєструвавши право власності за гр. ОСОБА_5

Ці дії державного реєстратора 08 лютого 2016 року позивачем було оскаржено до Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, і, після досконалого і всебічного вивчення, комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Головному територіальному управлінні юстиції в Закарпатській області зроблено Виновок, на підставі якого видано Наказ № 26/8 від 12.02.2016 року, яким дії державного реєстратора Воловецького РУЮ визнано неправомірними.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування наказу відмовлено. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2016 року постанова Закарпатського окружного адміністративного суду залишена без змін.

Постановою Кабінету Міністрів України № 99 від 11.02.2016р. реформовано Воловецьке районне управління юстиції та повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухомість передано під юрисдикцію Воловецької райдержадміністрації.

Відтак, позивач просив скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеного державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Воловецького РУЮ ОСОБА_6 21 жовтня 2014 року, індексний номер 28403445, номер запису про право власності 7411992, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 15 та відновити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 13318479 від 09.03.2011 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, заперечення на позов не надав.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що провадження у справі слід закрити, виходячи з наступних підстав.

Зокрема, відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013р. № 3 (далі-Постанова Пленуму): ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Окрім цього, згідно з п. 22 Постанови Пленуму: у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 04 вересня 2008 року № 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, виходячи з системного аналізу положень законодавства та судової практики, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України: (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України: юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Спір у справі, що розглядається, стосується скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеного державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Воловецького РУЮ ОСОБА_6 21 жовтня 2014 року, індексний номер 28403445, номер запису про право власності 7411992, а також відновлення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 13318479 від 09.03.2011 року, тобто цивільного права, відтак даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Окрім цього, беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного суду України від 29 березня 2016 року № 21-5430а15 та від 14 червня 2016 року № 21-41а16.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спір про скасування рішення та реєстраційного запису субєкта владних повноважень, згідно з яким, вирішено питання щодо права власності на квартиру, має розглядатися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

У відповідності до ст. 244-2 КАС України: Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України: суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З огляду на викладене, порушені права і інтереси осіб підлягають захисту в порядку цивільного судочинства з урахуванням п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, яка визначає одним із способів захисту цивільного права визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України: суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В силу ч. 2 ст. 157 КАС України: якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті (справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства), суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Оскільки відповідачем по даній справі є Державний реєстратор сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Воловецької районної державної адміністрації, а також той факт, що предмет спору стосується цивільного права, саме права власності на квартиру, дана справа підсудна місцевому загальному суду, а саме Воловецькому районному суду Закарпатської області та розглядатиметься в порядку цивільного судочинства (ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд проходить до висновку, що провадження в даній адміністративній справі підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного реєстратора сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Воловецької районної державної адміністрації ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеного державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Воловецького РУЮ ОСОБА_6 21 жовтня 2014 року, індексний номер 28403445, номер запису про право власності 7411992, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 15; видалення (скасування) з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно: Запис про право власності в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 21. 10. 2014 16:45:07 на підставі згідно рішення Воловецького районного суду № 704/523/2012 договір купівлі продажу визнано недійсним; відновлення Державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 13318479 від 09.03.2011 року - у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

3. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

4. Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч. 3 ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки, визначені ст. 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_8

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 20.09.2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 21.09.2016 року.