Справа № 330/1431/16-а(2-а/330/13/2016)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2016 рокусправа № 330/1431/16-а(2-а/330/13/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 08 серпня 2016 р. у справі № 330/1431/16-а(2-а/330/13/2016)

за позовом Якимівського районного сектору УДМС в Запорізькій області

до ОСОБА_2

про примусове видворення за межі України громадянина Казахстану, -

ВСТАНОВИВ:

"01" серпня 2016 р. Якимівський районний сектор УДМС в Запорізькій області звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 в якому просив примусово видворити за межі України відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправним невиконанням відповідачем рішення Якимівського РС УДМС України в Запорізькій області № 08 про примусове повернення із України громадянина Казахстану ОСОБА_2 у термін до 17.05.2016 року.

Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 08 серпня 2016 р. у справі № 330/1431/16-а(2-а/330/13/2016) адміністративний позов Якимівського районного сектору УДМС в Запорізькій області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України громадянина Казахстану - задоволено.

Судом встановлено, що відповідач прибув на територію України, та перебував без відповідного дозволу, поза межами строку тимчасового перебування на території країни, визначеного чинним законодавством. З заявами про надання дозволу на подальше перебування не звертався. Позивачем прийнято протокол про накладення адміністративного стягнення за порушення законодавства та незаконне перебування на території України. В подальшому прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України до території Казахстану, яке в добровільному порядку не виконано ОСОБА_2

На підставі дослідження встановлених обставин по справі, з врахуванням приписів Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 08 серпня 2016 р. у справі № 330/1431/16-а(2-а/330/13/2016), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що позивач не є юридичною особо та відповідно не може бути позивачем по справі.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, громадянин Казахстану ОСОБА_2 прибув на територію Якимівського району 07.07.2013 року через КПП «Козача Лопань» з Росії по національному паспорту серії НОМЕР_1, виданому Міністерством юстиції м.Чимкента, Республіки Казахстан від 29.12.2010 року, строком дії до 28.12.2020 року. Після встановленого законодавством строку перебування на території України, відповідач територію України не покинув та став ухилятись від виїзду.

19.04.2016 року Якимівським РС УДМС України в Запорізькій області щодо відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП № 133881 за ознаками ч.1 ст.203 КУпАП. Завідувачем Якимівського РС УДМС України в Запорізькій області 19.04.2016 року винесено постанову ПН МЗН №133881 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривен. Адміністративне стягнення ОСОБА_2 виконав, сплативши штраф.

19.04.2016 року відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Якимівським РС УДМС України в Запорізькій області прийняте рішення № 08 про примусове повернення із України громадянина Казахстану ОСОБА_2. Відповідач зобов'язався добровільно виконати рішення про примусове повернення та покинути територію України у термін до 17.05.2016 року.

Під час прийняття рішення про примусове повернення з України відповідачу роз'яснено, що у випадку невиконання ним цього рішення, до нього буде застосоване примусове видворення, що передбачено ст.30 Закону України «Про Правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

До теперішнього часу громадянин Казахстану ОСОБА_2 не виконав рішення № 08 Якимівського РС УДМС України в Запорізькій області про примусове повернення від 19.04.2016 року, територію України не покинув, продовжує порушувати міграційне законодавство України.

У відповідності до приписів чинного законодавства, з метою виконання покладених законом обов'язків, позивач звернувся до суду з позовом про примусове видворення відповідача за межі України.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2.2 Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку продовження строку перебування, та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більше як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з Держав безвізового порядку в'їзду, якщо інший строк не визначено Міжнародними договорами України.

Згідно вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію».

Факт незаконного перебування відповідача на території України підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі.

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Судом встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судами не встановлено підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Таким чином, дослідивши всі матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідач не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, зважаючи на відсутність документів на право перебування на території України, відсутність у нього бажання звернутися до ДМС з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, позовні вимоги щодо примусового видворення відповідача за межі території України підлягають задоволенню.

Доводи скаржника щодо відсутності у позивача належного рівня правосубєктності для участі в справі, колегія суддів відхиляє з огляду на приписи ст.50 КАС України, а також положення Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянсва», якими визначено правовий стаус підрозділів міграційної служби, як рівноправних учасників відповідних правовідносин, що виконують покладені державою повноваження щодо реалізації державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 12 березня 2012 року «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні»: примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду. З позовом про примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства до адміністративного суду мають право звернутися центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України за місцезнаходженням вищезгаданих органів. Позовна заява про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду разом з позовною вимогою про затримання, у той же час вимога про затримання може бути подана після вирішення вимоги про видворення іноземця чи особи без громадянства.

Посилання заявника апеляційної скарги на відсутність коштів для виїзду за межі України, колегія суддів відхиляє, з огляду на приписи ч. 1 ст. 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", якими передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов'язані з видворенням, в установленому законом порядку.

Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних із видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції в повному обсягу встановлено обставин по справ, надано їм ґрунтовну оцінку та вірно застосовано норми матеріального та процесуального права. Підстав для скасування судового рішення, передбачених ст. 202 КАС України, в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 08 серпня 2016 р. у справі № 330/1431/16-а(2-а/330/13/2016) - залишити без задоволення.

Постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 08 серпня 2016 р. у справі № 330/1431/16-а(2-а/330/13/2016) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко