Справа № 821/1028/16
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1028/16
13 год. 20 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

при секретарі: Харик В.Г.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Сімеоніді І.А., Якуби С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі - УМВС, відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 6 листопада 2015 року по 25 липня 2016 року.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, обґрунтовує їх тим, що після незаконного звільнення його рішенням суду поновлено на посаді оперуповноваженого Н.Каховського МВ УМВС з 06.11.2015 р., проте рішення суду не виконане. На теперішній час перебуває на обліку в центрі зайнятості, однак вважає, що при обчисленні та стягненні суми заробітку за час вимушеного прогулу отримана ним грошова допомога не повинна враховуватись.

Представники відповідача позов не визнали, свої заперечення мотивують тим, що при звільненні позивача йому була виплачена одноразова грошова допомога, сума якої є більшою, ніж сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за вказаний період. Вважають, що при обчисленні середнього заробітку обов'язково мають враховуватись сплачені суми вихідної допомоги та допомоги по безробіттю. В задоволенні позову просять відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом від 06.11.2015 № 396 о/с, виданим начальником УМВС, майора міліції ОСОБА_1 було звільнено з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (за скороченням штатів).

При звільненні ОСОБА_1 виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 40001,57 грн. згідно із Законом України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується довідкою УМВС від 15.08.2016 № 7.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 26.02.2016 у справі № 821/3723/15-а визнано протиправним та скасовано зазначений наказ в частині звільнення ОСОБА_1 та поновлено його на посаді з 06 листопада 2015 року. Постанова суду в цій частині допущена до негайного виконання.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2015 р. постанова суду першої інстанції залишена без змін. Рішення суду набрало законної сили 22 липня 2016 року.

За інформацією сторін рішення суду до теперішнього часу не виконане.

З 18 січня 2016 року ОСОБА_1 зареєстрований як безробітний в Новокаховському міському центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю (довідка від 05.08.2016 № 01-17/611).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд звертає увагу на таке.

Будь-який нормативно-правовий акт має межі своєї дії. У часі він може бути обмежений періодом дії, коли має юридичну силу, в просторі - територією, на яку поширюється, за колом осіб - колом осіб, на яких поширюється.

Пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.

На необхідність дотримання наведених правил звертає увагу Верховний Суд України у постанові від 17.02.2015 у справі № 21-8а15.

Так, відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою КМ УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - постанова КМ УРСР № 114), у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Аналогічне правило передбачено і пунктом 3.5.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 р. за № 205/14896 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" (далі - наказ МВС № 499), згідно з яким особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік.

Однак, єдиним нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). В тому числі цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу (пп. "з" п. 1 Порядку).

З урахуванням абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

За змістом пункту 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (годинна) заробітна плата працівника.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 Порядку).

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (пункт 8 Порядку).

За приписами пункту 1.7 наказу МВС № 499 при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Тому суд вважає, що при обчисленні грошового забезпечення за час вимушеного прогулу мають враховуватись саме календарні дні, а не робочі.

Згідно з довідкою УМВС у Херсонській області від 06.09.2016 № 801 ОСОБА_1 нараховане грошове забезпечення у вересні 2015 року (30 календарних днів) у сумі 3816,71 грн., у жовтні 2015 року (31 календарний день) - 4918,58 грн.

Сума середньоденного грошового забезпечення становить:

(3816,71 грн. + 4918,58 грн.) : (30 день + 31 день) = 143,20 грн.

Позивач просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 6 листопада 2015 року по 25 липня 2016 року.

Однак, як було встановлено судом, позивач був звільнений з посади з 06.11.2015 р. наказом від 06.11.2015 № 396 о/с. Оскільки день звільнення є робочим днем, то він не враховується до числа днів вимушеного прогулу.

Таким чином, кількість днів вимушеного прогулу у вказаний період складає: у листопаді 2015 року - 24, у грудні 2015 року - 31, у січні 2016 року - 31, лютому 2016 року - 29, березні 2016 року - 31, квітні 2016 року - 30, травні 2016 року - 31, червні 2016 року - 30, липні 2016 року - 25, а всього - 262.

Сума грошового забезпечення за ці дні становить:

143,20 грн. х 262 дні = 37518,40 грн.

Разом з тим, як було зазначено вище, при звільненні в листопаді 2015 року позивач отримав одноразову грошову допомогу у розмірі 40001,57 грн. та з січня 2016 року отримує допомогу по безробіттю. Загальна сума цих виплат перевищує суму грошового забезпечення за дні вимушеного прогулу.

Суд звертає увагу, що позивач помилково тлумачить ст. 35 Закон України від 02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон № 1533-III), зазначаючи, що якщо особа поновлена на роботі внаслідок незаконного скорочення, відшкодування витрат у зв'язку із виплатою допомоги по безробіттю покладається на роботодавця. А тому допомога по безробіттю не повинна враховуватись при обрахуванні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону № 1533-III із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду (ч. 1 ст. 34 Закон № 1533-III).

Таким чином, у разі неврахування в оплаті за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю, ця сума коштів для поновленого на роботі працівника є переплатою.

Наведений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 19.01.2016 № 21-2812а15.

Відповідно до пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

За приписами ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи, що наказ від 06.11.2015 № 396 о/с про звільнення позивача за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку з чим позивачу була виплачена грошова допомога у розмірі 40001,57 грн., було скасовано, та ту обставину, що позивач протягом часу вимушеного прогулу отримував допомогу по безробіттю, а загальна сума вказаних виплат перевищила суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (з 07.11.2015 по 25.07.2016) суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відтак, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 161-163 КАС України,

постановив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 12 вересня 2016 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 12.3