Справа № 803/1244/16
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року Справа № 803/1244/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Гринчук Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Хитрик Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправною відмови, що викладена в листі від 23.06.2016 року №Ч-2919/0-968/0/6-16, у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2.0 га, розташованої на території Любитівської сільської ради Ковельського району Волинської області, для ведення особистого селянського господарства та зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання щодо надання такого дозволу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Земельний кодекс України встановив вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а тому зазначення у листі від 23.06.2016 року такої підстави для відмови як ненадання державним кадастровим реєстратором відомостей з Державного земельного кадастру про те, що дана земельна ділянка дійсно належить до земель сільськогосподарського призначення державної власності є неправомірним.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити повністю, додатково зазначивши, що увесь визначений чинним законодавством України пакет документів для отримання дозволу ним було подано до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, а відтак, підстави для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки у відповідача були відсутні.

Відповідач в письмовому запереченні на адміністративний позов від 15.09.2016 року та представник відповідача в судовому засіданні просили в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, мотивуючи тим, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства можливе лише після підтвердження того, що дана земельна ділянка не надана у власність або користування, однак державним кадастровим реєстратором Ковельського району таких відомостей з Державного земельного кадастру надано не було, а тому були відсутні підстави для задоволення поданої заяви.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши подані суду письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.03.2016 року громадянин України ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі - ГУ Держгеокадастру, відповідач) із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2.0 га, яка знаходиться на території Любитівської сільської ради Ковельського району, однак листом від 25.04.2016 року №Ч-1405/0-582/0/6-16 позивачу повідомлено, що в зв'язку із встановленням розбіжностей місця розташування земельної ділянки (доданого до заяви) та викопіюванням з індексної кадастрової карти (плану), наданої державним кадастровим реєстратором Ковельського району, надання дозволу неможливе, а звернення буде розглянуте повторно після надання необхідних графічних матеріалів.

08.06.2016 року позивач повторно звернувся із аналогічною заявою та графічними матеріалами до ГУ Держгеокадастру, однак відповідач листом від 23.06.2016 року №Ч-2919/0-968/0/6-16 повторно відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2.0 га, розташованої на території Любитівської сільської ради Ковельського району Волинської області, для ведення особистого селянського господарства з тих підстав, що державним кадастровим реєстратором Ковельського району, якому на виконання листа Держгеокадастру від 17.12.2015 року №ДС-22-28-0.13-17193/23-15 було направлено звернення позивача для надання наявних відомостей з Державного земельного кадастру на дану земельну ділянку, не надано відомостей з Державного земельного кадастру про те, що вищезазначена земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Як вбачається з відомостей щодо земельної ділянки, яка розташована в межах НОМЕР_1, що надавались 15.06.2016 року Державним кадастровим реєстратором на запит посадової особи ГУ Держгеокадастру (а.с.31 - зворот), дана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, форма власності на землю - державна власність, тобто позивач звернувся із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2.0 га, розташованої на території Любитівської сільської ради Ковельського району Волинської області до належного суб'єкта владних повноважень в розумінні ч.4 ст.122 Земельного кодексу України.

Згідно з частиною 6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як вже зазначалось судом, позивачем при повторному зверненні 08.06.2016 року із заявою до відповідача було додано необхідні графічні матеріали, а відтак, у відповідача були відсутні підстави вимагати від ОСОБА_1 будь-які додаткові матеріали та документи і такі документи не вимагались, що не заперечується сторонами у справі.

Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд вважає посилання відповідача як на мотив відмови у наданні відповідного дозволу позивачу та своїх заперечень проти позову - лист Держгеокадастру від 17.12.2015 року №ДС-22-28-0.13-17193/23-15 «Про взаємодію територіальних органів Держгеокадастру» - безпідставним, оскільки вказаний лист лише вказує на необхідність отримання ГУ Держгеокадастру відомостей з Державного земельного кадастру щодо запитуваної земельної ділянки разом з викопіюванням з індексної кадастрової карти (плану) та зобов'язання державних кадастрових реєстраторів письмово надавати такі відомості та викопіювання, однак наслідком отримання наявних відомостей чи інформації про відсутність таких відомостей є виключно внесення до системи електронного документообігу викопіювання з індексної кадастрової карти (плану), а не відмова громадянам, зацікавленим в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення, у разі відсутності будь-яких відомостей.

Наявність в графі відомостей щодо земельної ділянки від 15.06.2016 року (а.с.31 - зворот) «Чи не перебуває земельна ділянка в користуванні (власності) третіх осіб» наступного запису - «відомості відсутні» не є та не може бути підставою для відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розумінні ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, оскільки повний перелік підстав для такої відмови прямо визначений даною нормою Кодексу, в той час як відсутність в Державному земельному кадастрі відомостей про розподіл земель між власниками і користувачами щодо конкретної земельної ділянки не виключає можливості відповідача встановити наявність (відсутність) власників чи користувачів останньої шляхом реалізації власної компетенції та надіслання запитів про надання інформації власникам такої інформації.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача, викладена в листі від 23.06.2016 року №Ч-2919/0-968/0/6-16, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2.0 га, розташованої на території Любитівської сільської ради Ковельського району Волинської області, для ведення особистого селянського господарства є протиправною, а відтак, враховуючи, що розгляд даної категорії заяв громадян є виключною компетенцією ГУ Держгеокадастру , суд вважає підставною і позовну вимогу щодо зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача.

Як передбачено частиною першою статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням задоволення адміністративного позову в повному обсязі, суд дійшов висновку, що на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1 102грн.40коп.

Керуючись статтями 2, 69-72, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Волинській області в наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, викладену в листі від 23.06.2016 року №Ч-2919/0-968/0/6-16.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Любитівської сільської ради Ковельського району Волинської області, з урахуванням обставин визнання протиправної відмови від 23.06.2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Волинській області 1 102 (одну тисячу сто дві) гривні 40 копійок витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 20 вересня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В.Дмитрук