Справа № 826/8890/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8890/15 Головуючий у 1-й інстанції: Богдан О.О.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві до Відділ примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення штрафу від 15.04.2015 ВП № 46798679, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.08.2009 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та зобов'язано ГУПФ України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з дати її призначення згідно вимог ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» у редакції Закону України від 04.04.2006 № 3591-ІV, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством та виплатити недоотриману суму пенсії».

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2011 частково задоволено апеляційну скаргу представника ГУПФ України в м. Києві та частково скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.08.2009 в частині зобов'язання ГУПФ України в м. Києві провести перерахунок ОСОБА_2 з 15.10.2006 року по 22.05.2008 року.

05.04.2013 на підставі виконавчого листа виданого 18.03.2013 року по вищевказаній справі відкрито виконавче провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.07.2013 задоволено заяву ОСОБА_2 про встановлення порядку та способу виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.08.2009 року по справі №11/491, а саме передбачено стягнути з ГУПФ України в м. Києві нараховану на виконання зазначених рішень судів суму коштів у розмірі 40 083, 96 грн. та на яку було видано виконавчий лист №11/491 від 03.03.2014.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 22.09.2014 зобов'язано ГУДКС м. Києва стягнути з ГУПФ України в м. Києві на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 40 083, 96 грн., на яку було видано виконавчий лист № 2-а/756/213/14 від 06.03.2015.

23.09.2014 ОСОБА_2 звернувся до ГУДКС м. Києва із заявою про виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.03.2014 по справі № 11/491 про стягнення з ГУПФ України в м. Києві на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 40 083, 96 грн. для виконання виконавчого документа згідно порядку.

Відповідна заява ОСОБА_2 була зареєстрована Головним управлінням Казначейства та прийнята до виконання.

До ГУ ДКС України у м. Києві надсилались постанова про відкриття ВП, вимога про надання інформації про виконання рішення суду від 30.03.2015.

В подальшому, постановою від 15.04.2015 року відповідачем накладено на ГУ ДКС України у м. Києві штраф за невиконання судового рішення в розмірі 1020,00 грн. В цей же день направлено повторну вимогу про виконання судового рішення.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова відповідає вимогам Закону.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, передбачені Законом України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). В силу вимог ч. 1 ст. 17 Закону № 606-XIV, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 75 Закону № 606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Частиною 1 статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Тобто, вказані норми права вказують на те, що державний виконавець наділений правом накладати на боржника штраф тільки у разі невиконання рішення суду у встановлений строк без поважних причин.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначає Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

Відповідно до пункту 33 цього Порядку, у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства (Головне управління Казначейства) для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства (Державної казначейської служби України) документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку.

На виконання пункту 33 Порядку, 01 жовтня 2014 року ГУ ДКСУ у м. Києві було сформовано та надіслано пакет документів, передбачений наказом ДКС України від 19.04.2013 №63 «Про здійснення безспірного списання коштів державного бюджету з рахунків боржника та за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів», щодо списання коштів в розмірі 40 083,96 грн. на користь ОСОБА_2, для виконання до Державної казначейської служби України.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (Державна казначейська служба України), в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Також, відповідно до абзацу другого підпункту 1 пункту 9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України, зокрема, за черговістю надходження таких рішень.

Головним управлінням Казначейства відомості, зазначені у виконавчому документі, внесені до прикладного програмного продукту «Формування інформації про виконання судових рішень», що формується за хронологією надходження виконавчих документів за незмінним ідентифікатором 8U47LQU.

Тобто, ГУ ДКСУ у м. Києві, в межах своєї компетенції, здійснило всі можливі та передбачені законодавством заходи щодо виконання рішення суду.

Колегія суддів також звертає увагу, що строк виконання рішення суду залежить від фінансування бюджетних програм та від черговості надходження виконавчих документів, а також те що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, в даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (Державна казначейська служба України), в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, в свою чергу, не спростував доводи позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві - задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві незаконними щодо накладення штрафу на Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу від 15.04.2015 року ВП №46798679.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 09.09.2016.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.