Справа № 335/9969/15-а
Суддя: Бойко О. Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9969/15-а 2-а/335/99/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Бойка О.Ю. за участю секретаря судового засідання Крижко Я.О., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі: представника позивача: ОСОБА_1 представника відповідача: представник ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про зобовязання вчинити певні дії, здійснити перерахунок та поновлення виплати пенсії,

встановив:

У вересні 2015 року представник позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила зобовязати відповідача поновити ОСОБА_3 ОСОБА_4 виплату пенсії з 19.05.2015 року, зобовязати відповідача нараховувати та виплачувати ОСОБА_3 пенсію за віком, починаючи з 19.05.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 11.08.1975 року ОСОБА_3 перебувала на обліку у відповідача, отримувала пенсію за віком, у жовтні 1999 року позивач виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, у звязку з чим виплату пенсії їй було припинено. 07.10.2009 року рішенням Конституційного Суду України №25рп/2009 положення п.2 ч.1 ст.49, ст.51 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 року (надалі «Закон №1058») щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародного договору втратили чинність, як такі, що є неконституційними. З прийняттям зазначеного рішення, вважає, відновлення пенсії мало б відновитися.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з вказаних підстав.

Представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити, подала письмові заперечення на адміністративний позов в яких зазначила, що відомості стосовно пенсійної справи позивача у відповідача відсутні у звязку зі знищенням пенсійної справи позивача, як такої, що не підлягає зберіганню у порядку Переліку типових документів, що створюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств, із зазначенням терміну зберігання документів, затверджений Наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 №41. До того ж, позивачем не надано відомостей про попереднє місце реєстрації або місця проживання на території України. З державою Ізраїль договору щодо пенсійного забезпечення громадян, які виїжджають на постійне місце проживання, не укладено. Рішення Конституційного суду на які посилається представник позивача, не розповсюджується на позивача, оскільки останній виїхав на постійне місце проживання до країни, з якою немає відповідної угоди, ще задовго до прийняття рішення. Представник відповідача зазначила, що з наданих представником позивача документів неможливо достовірно встановити, чи є на даний час ОСОБА_3 громадянином України, що є необхідною умовою для призначення пенсії відповідно до норм чинного законодавства. Також представник вказала, що відповідно до абз.2 п.3 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 заява про припинення виплати пенсії у звязку з виїздом за кордон, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сімї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, - через кожний рік дії такої довіреності тощо, подається пенсіонером (опікуном, піклувальником), особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації). А документами, доданими до заяви від 19.05.2015 року позивачем, не мають відомостей про попереднє місце реєстрації або проживання на території України.

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, ОСОБА_3 у жовтні 1999 року виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Згідно з п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до абзацу 4 статті 1 Закону України «Про громадянство України» №2235-ІІІ від 18.01.2001 (надалі «Закон №2235-ІІІ»), громадянин України це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Документи ж, що підтверджують громадянство України, визначені ст.5 ЗУ «Про громадянство України» №2235-III від 18.01.2001 року і до них, зокрема, відноситься паспорт громадянина України.

Згідно з п.1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» від 26.06.1992 року №2503-ХІІ, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Відповідно до п.2 цього Положення паспорт громадянина України для виїзду за кордон - це документ, що посвідчує особу громадянина України під час перетинання ним державного кордону України та перебування за кордоном.

Таким чином, паспорт громадянина України для виїзду за кордон підтверджує громадянство України лише під час перетину особою державного кордону України та під час перебування за кордоном, а документом, що підтверджує громадянство України на території України є, зокрема, паспорт громадянина України або посвідчення особи на повернення в Україну. Представником позивача надано лише копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого ОСОБА_3 10.03.1998 року, відомостей щодо наявності у ОСОБА_3 паспорта громадянина України суду не надано. У звязку з чим, копія паспорта позивача для виїзду за кордон в розумінні ст.ст. 69,70 Кодексу адміністративного судочинства України є неналежним доказом на підтвердження його громадянства.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону №1058, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Згідно з п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Крім того, відповідно до п.1.5 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у звязку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сімї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

У судовому засіданні не встановлено, а представником позивача не доведено, що позивач особисто зверталася територіального органу Пенсійного фонду України з вимогою відновити виплату пенсії.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, оскільки позивачем не підтверджено громадянство України, не надано доказів про попереднє місце реєстрації або проживання на території України суд не вбачає підстав для задоволення позову. Оскільки відсутні відомості про особисте звернення позивача з вимогою відновити виплату пенсії, порушень зі сторони Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 159, 160, 162, 163 КАС України,

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про зобовязання вчинити певні дії, здійснити перерахунок та поновлення виплати пенсії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Ю. Бойко