Справа № 816/728/16
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м.ПолтаваСправа № 816/728/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

при секретарі Кисличенко О.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Полтавської області , Прокурора Полтавської області ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Прокуратури Полтавської області , Прокурора Полтавської області ОСОБА_3 про:

- визнання протиправною бездіяльність прокурора Полтавської області щодо не повідомлення ОСОБА_1 про наявність вільного робочого місця в Полтавській місцевій прокуратурі Полтавської області, незастосування його права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу відповідно до статті 42-1 КЗпП України,

- визнання протиправним наказ прокурора Полтавської області №229к від 14 квітня 2016 року про призначення ОСОБА_4 прокурором Полтавської місцевої прокуратури та скасування його,

- зобов'язання прокурора Полтавської області вирішити питання про прийняття на роботу ОСОБА_1 і укладення трудового договору відповідно до статті 42-1 КЗпП України на посаду прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідно до ст.42-1 КЗпП України позивач має преважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу. Однак на неодноразові звернення до відділу роботи з кадрами прокуратури Полтавської області відповідачами повідомлено про відсутність вакантних робочих місць. Зазначав, що прокуратурою Полтавської області не повідомлено ОСОБА_1 про наявність вільного робочого місця в Полтавській місцевій прокуратурі Полтавської області та призначено на вакантну посаду ОСОБА_4Г, чим порушено права та інтереси позивача, передбачені ст.42-1 КЗпП України.

В судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказував, що позивач, скориставшись своїм правом, приймав участь у чотирирівневому конкурсі на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників, у якому зайняв 25 місце. Враховуючи підсумковий бал та 25 місце у рейтигновому списку, ОСОБА_1 не був рекомендований конкурсною комісією для призначення на адміністративні посади у місцевих прокуратурах. Заяв про участь у тестуванні на зайняття посади прокурора у місцевих прокуратурах ОСОБА_1 не подавав. Крім того, зазначав, що ОСОБА_4 працює в органах прокуратури Полтавської області з 07.05.2012 по теперішній час та на посаду прокурора Полтавської місцевої прокуратури в порядку статті 42-1 КЗпП України не призначався, оскільки трудові відносини з ним не розривалися. Наказом прокурора Полтавської області від 14.04.2016 №229к ОСОБА_4 призначений прокурором Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області тимчасово, на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника з 14.04.2016 та звільнено з посади прокурора Карлівського відділу Кобеляцікої місцевої прокуратури Полтавської області, яку він обіймав тимчасово.

Третя особа в письмових поясненнях проти задоволення позовних вимог заперечувала просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_4 на роботу наказом прокурора Полтавської області від 14.04.2016 переведено у відповідності до ст. 32 КЗпП України. Вказував, що ОСОБА_1 відсутній у рейтингових списках за результатами тестування, на основі яких працівників приймали на посади до місцевих прокуратур Полтавської області.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з 2008 року ОСОБА_1 працював на різних посадах в органах прокуратури Дніпропетровської області. Наказом від 12 грудня 2013 року № 674к переведений на посаду заступника прокурора Київського району м. Полтави. Наказом від 13 липня 2015 року № 342к з 13 липня 2015 року переведений на посаду прокурора відділу організації представництва на захист інтересів громадянина або держави управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді Прокуратури Полтавської області.

Наказом від 06 жовтня 2015 року № 517к призначений виконувачем обов'язків заступника Лубенського міжрайонного прокурора, звільнивши з посади прокурора відділу організації представництва на захист інтересів громадянина або держави управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді Прокуратури Полтавської області.

Наказом від 14.12.2015 № 813к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури Полтавської області у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, абз. 5 ч. 1 ст. 41, п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру".

На підставі рейтингового списку по Кобеляцькій місцевій прокуратурі Полтавської області, наказом прокурора Полтавської області від 22.03.2016 №103 ОСОБА_4 призначений прокурором Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області тимчасово, на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника (ОСОБА_5М.) з 23 березня 2016 року та звільнений з посади старшого прокурора прокуратури Решетилівського району Полтавської області.

Наказом прокурора Полтавської області від 13.04.2016 року №190к у звязку з частковою зміною структури та штатного розпису Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області (наказ Генерального прокурора України від 24 березня 2016 року №17ш) ОСОБА_4 призначений прокурором Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області тимчасово, на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника (ОСОБА_5М.) з 13 квітня 2016 року та звільнений з посади прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області.

Наказом прокурора Полтавської області від 14.04.2016 №229 ОСОБА_4 призначений прокурором Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області тимчасово, на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника (ОСОБА_6В.) з 14 квітня 2016 року та звільнений з посади прокурора Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області, яку він обіймав тимчасово.

Проте, на думку позивача, відповідно до ст.42-1 КЗпП України ОСОБА_1 має преважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, а тому вважаючи свої права порушеними та з метою їх відновлення ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до норм ст. 42-1 Кодексу законів про працю України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган провадить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

З аналізу вказаної норми вбачається право зазначеним у ній працівникам на укладення трудового договору у випадку, якщо власник після раніше проведеного ним скорочення чисельності або штату та звільнення працівників знову здійснює прийняття працівників на роботу.

У означеній статті мова йде про переважне право працівника, що працював раніше, бути прийнятим на роботу, насамперед, перед іншими працівниками, які такого права не мають, наприклад, при проведенні конкурсу. Водночас стаття не містить обов'язку власника або уповноваженого ним органу попереджати працівників, звільнених за п. 1 ст. 40 КЗпП України, про те, що він знову здійснює прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Суб'єктивне право працівника на укладення трудового договору виникає за умови прийняття власником працівників аналогічної кваліфікації, тобто працівник за своєю спеціальністю і кваліфікацією повинен відповідати тим вимогам, що встановлені чинними кваліфікаційними характеристиками.

На час вирішення справи позивач звільнений з роботи, тобто трудові правовідносини позивача з відповідачем (роботодавцем) закінчились.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом від 14.12.2015 № 813к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури Полтавської області у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, абз. 5 ч. 1 ст. 41, п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру".

Даний наказ позивачем у встановленому законом порядку не оскаржувався та є чинним.

В ході розгляду справи судом встановлено, що з вказаної дати і на час вирішення справи відсутні відомості щодо наявності вакантних посад в органах прокуратури Полтавської області та/або вчинення відповідачем дій щодо прийняття на роботу працівників аналогічної позивачу кваліфікації.

Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» добір кандидатів на посади керівників, перших заступників, заступників керівників, а також прокурорів місцевих прокуратур до 15 липня 2017 року здійснюється у порядку, встановленому пунктом 5-1 Перехідних положень Закону.

Відповідно до пункту 5-1 Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу XII "Прикінцеві положення" цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються: а) особи, які не мають досвіду роботи в органах прокуратури, - за умови успішного проходження ними тестування та подальшого стажування строком до одного року. На таких осіб поширюються вимоги частин першої та п'ятої статті 27 цього Закону, крім вимоги щодо наявності стажу роботи в галузі права; б) особи, які мають досвід прокурорської діяльності, проте на день набрання чинності цим Законом не працюють в органах прокуратури, - за умови успішного проходження ними тестування; в) прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування.

Умови і порядок організації та проведення чотирирівневого відкритого конкурсу кандидатів на посади керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників визначено Порядком проведення чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників, затвердженого наказом Генерального Прокурора від 20.07.2015 №98.

Позивач, скориставшись своїм правом, прийняв участь у чотирирівневому конкурсі на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників, у якому зайняв 25 місце. За результатами тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) набрав 83 бали та на загальні здібності - 28,3, всього 111,3 бали.

Відповідно до пп.4.4, 5.10, 5.11 вказаного Порядку, Комісія формує рейтинговий список кандидатів та визначає кандидатів для участі в наступному рівні конкурсу, проводить відбір кандидатів на кожну з посад передбачених пунктами 11-13 частини першої статті 39 Закону України «Про прокуратуру».

За результатами складання професійного тесту та тесту на загальні здібності формує рейтинговий список. До тестування особистісних характеристик (психологічний тест) допускаються кандидати відповідно до рейтингового списку, із розрахунку чотири особи на одну посаду.

Із пояснень представника відповідач, судом встановлено, що враховуючи підсумковий бал (111,3) та 25 місце у рейтинговому списку, ОСОБА_1 не був допущений Конкурсною комісією до наступного етапу психологічного тестування, а відтак, не рекомендований комісією для призначення на адміністративні посади у місцевих прокуратурах. При цьому ОСОБА_1 заяву про участь у тестуванні на зайняття посади прокурора у місцевих прокуратурах не подавав.

Таким чином, на час вирішення справи відсутні правовідносини позивача з відповідачем щодо вирішення питання про повторне прийняття позивача на роботу, отже й відсутній спір з даного приводу.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Прокурора Полтавської області Попова Сергія Юрійовича № 229к від 14 квітня 2016 року про призначення ОСОБА_4 прокурором Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

Посилання позивача на порушення його прав є безпідставними, оскільки зазначене рішення не стосуються його безпосередньо.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом не обґрунтовано у чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів.

Згідно з частиною другою статті 171 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є субєктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Таке ж правило має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії.

Право на захист це самостійне субєктивне право, яке зявляється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім визначеного цим актом певного кола осіб), в тому числі і позивача, прав чи обовязків у звязку із оскарженим рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

З огляду на вищезазначене, оскаржити наказ Прокурора Полтавської області Попова Сергія Юрійовича № 229к від 14 квітня 2016 року може визначене коло осіб, а такі особи до суду не зверталися і не уповноважували позивача на звернення до суду, а отже, суд дійшов висновку, що у позивача відсутнє порушене право, яке б потребувало судового захисту у звязку із прийняттям наказу Прокурора Полтавської області Попова Сергія Юрійовича № 229к від 14 квітня 2016 року про призначення ОСОБА_4 прокурором Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області.

Отже, позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2016 року.

Суддя С.О. Удовіченко