Справа № 821/1753/15-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 року м. Київ К/800/46436/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимум транс» до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимум транс» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимум транс» (далі - позивач, ТОВ «Оптимум транс») звернулось до суду першої інстанції із позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, ДПІ) від 14.04.2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 123259,50 грн., з яких за основним платежем на 82173 грн., за штрафними санкціями на 41086,50 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що господарські операції між позивачем та його контрагентом не були спрямовані на настання реальних наслідків господарсько-фінансової діяльності, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними. Наявність у позивача виписаних ПП «Де-Бірс» податкових накладних та інших документів, за відсутністю реального вчинення господарських операцій у спірних правовідносинах не надає позивачу право на формування податкового кредиту.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що подані всі необхідні первинні документи, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій між ним та контрагентом, а тому ним правомірно сформовано податковий кредит.

В запереченнях на касаційну скаргу, відповідач просить залишити таку без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін, оскільки при їх ухваленні суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального чи процесуального права.

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Посадовими особами відповідача у період з 18.03.2015 року по 20.03.2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Оптимум транс» з питань дотримання вимог чинного законодавства по взаємовідносинах з платником податків контрагентом-постачальником ПП «Де-Бірс» за вересень 2014 року, подальшого використання, реалізації придбаних у контрагента-постачальника товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг), відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності, за результатами якої складено акт № 66/21-03-22-04/38823296 від 27.03.2015 року.

У висновках вказаного акту перевірки відповідачем зазначено про порушення позивачем вимог ст. 22, ст. 23, п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 186.2, п. 186.3 ст. 186, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), внаслідок чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за вересень 2014 року на суму ПДВ 82173 грн., оскільки документально не підтверджено отримання транспортно-експедиційних послуг від ПП «Де-Бірс». Зокрема, відповідач зазначає, що у актах виконаних робіт відсутня інформація щодо обсягу та виду виконаних робіт, конкретних виконавців послуг, внаслідок чого неможливо встановити зв'язок отриманих послуг від даного контрагента з господарською діяльністю позивача. Крім того, ПП «Де-Бірс» не надає можливості здійснити зустрічні звірки, не надає документи на запити, відбувається постійна зміна станів підприємства, серед видів діяльності цього контрагента не передбачено надання транспортно-експедиційного обслуговування експортного вантажу або транспортне оброблення вантажів. .

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення 14.04.2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 123259,50 грн., з яких за основним платежем на 82173 грн., за штрафними санкціями на 41086,50 грн.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V ПК України (пп. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 ПК України)

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Отже, в даному випадку, враховуючи специфіку придбаних у контрагента послуг, судовим інстанціям слід було перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості позивача та його постачальника виконати обумовлені договорами роботи, як-от - наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, платежів, супутніх звичайній господарській діяльності будь-якого господарюючого суб'єкта (комунальні платежі, оренда приміщень, послуги зв'язку, управлінські витрати тощо), або ж залучення контрагентом з цією метою третіх осіб та, відповідно, понесення витрат, пов'язаних із таким залученням, можливість виконати роботи самостійно.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем (замовник) та ПП «Де-Бірс» (виконавець) був укладений договір на транспортне субекспедирування зовнішньоторгових вантажів від 01.07.2014 року № 3, за умовами якого виконавець зобов'язується виконати наступні види робіт: здійснювати контроль за прийманням вагонів з вантажем у порту згідно товарно-транспортних накладних, зберіганням, облік навантаження, відправки експортного вантажу; видавати порту наряди-доручення на відвантаження експортного вантажу на підставі інструкції замовника; по узгодженому графіку здійснювати контроль приймання та постановки зафрахтованого замовником судна під навантаження, виконанням норм навантаження, згідно Зводу звичаїв порту; здійснювати контроль за перевалкою вантажу, правильністю складування та зберігання їх портом; контролювати оформлення портом коносамента, вантажного маніфесту та інших документів, необхідних для відправлення експортного вантажу на підставі інструкції Замовника; за дорученням замовника здійснювати складання необхідних документів для розрахунку з іншими фірмами та організаціями за відвантажені з порту експортні товари та направляти розрахункові документи по узгодженню з замовником; за дорученням замовника висилати транспортні, товаросупровідні та розрахункові документи банкам, іноземним фірмам, та інформувати їх про відвантаження експортних вантажів у строки, вказані у цих дорученнях; по узгодженню з замовником надавати послуги по фрахтуванню суден; за узгодженням сторін виконувати інші доручення замовника з відшкодуванням витрат в установленому порядку (а.с. 52).

Згідно додатку № 1 до договору № 3 від 01.07.2014 року замовник доручає, а виконавець приймає до транспортного субекспедирування каолін навалом з перевалкою через ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрськ» м. Миколаїв. Також визначено, що витрати по експедируванню вантажу складають 4,50 грн. за кожну перероблену тону без ПДВ та включають в себе вартість послуг Виконавця. Інші додаткові послуги надаються за заявкою замовника (а.с. 56).

Згідно додатку № 2 до договору № 3 від 01.07.2014 року замовник доручає, а виконавець приймає до транспортного субекспедирування каолін навалом з перевалкою через ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрськ» м. Миколаїв. Визначено, що витрати по експедируванню вантажу складають 5 грн. за кожну перероблену тону без ПДВ та включають в себе вартість послуг Виконавця. Інші додаткові послуги надаються за заявкою замовника (а.с. 56).

На підтвердження реальності вчинених господарських операцій, та відповідно правомірності формування витрат та податкового кредиту за даними відносинами, позивачем надані копії: договору, додатків до договору, рахунків-фактур, актів здачі-прийняття робіт, податкових накладних, платіжних доручень.

В той же час, з наданих ТОВ «Оптимум транс» актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), виписаних ПП «Де-Бірс», не можливо встановити, які саме послуги надавались контрагентом позивачу, оскільки надані акти містять лише загальний опис отриманих послуг і не містять чіткого переліку виконаних робіт, що не дозволяє встановити їх зв'язок з отриманими доходами та задекларованими показниками ТОВ «Оптимум-транс».

В актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) зазначено, що виконавцем (ПП «Де-Бірс») були проведені такі роботи (надані послуги) по договору на транспортне субекспедирування № 3 від 01.07.2014 року: «транспортно-експедиційне обслуговування вантажу - глина навалом DBY-4». В той же час, з актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) неможливо встановити об'єм виконаних робіт (послуг), визначення затрат сторін, оскільки відсутні будь-які дані або звіти про здійсненні ПП «Де-Бірс» роботи, калькуляція понесених витрат.

Крім того, за умовами укладеного договору № 3 від 01.07.2014 року, між ТОВ «Оптимум транс» та ПП «Де-Бірс» передбачалась активна та щільна взаємодія щодо регулярного надання замовником інструкцій по виконанню послуг за договором, узгодженні графіку здійснення приймання і поставки зафрахтованого замовником судна під завантаження, наданні доручень Замовником на складання необхідних документів для розрахунку з іншими фірмами та організаціями за відвантажені з порту експортні товари та направляє розрахункові документи за погодженням з Замовником, висилання транспортних, товарносупровідних і розрахункових документів банкам, іноземним фірмам та ін. В той же час, жодних документів на підтвердження зазначеної вище взаємодії з ПП «Де-Бірс» позивачем надано не було.

Більш того, матеріали справи не містять та позивачем не надано додатків до договору, якими врегульовано умови виконання комплексу послуг по кожному випадку супроводження експортного вантажу, не надано нарядів-доручень на відправку експортного вантажу на підставі інструкції ТОВ «Оптимум транс».

Надані позивачем у підтвердження фактичного отримання транспортно-експедиційних послуг від ПП «Де-Бірс» первинні документи не підтверджують факт реального надання вказаним контрагентом послуг транспортного субекспедирування позивачу, свідчать лише про документування операцій з придбання у ПП «Де-Бірс» послуг.

Надані позивачем документи, що підтверджують реалізацію певних товарів, жодним чином не підтверджують виконання послуг транспортного субекспедирування саме приватним підприємством «Де-Бірс» за договором, укладеним з ТОВ «Оптимум транс», а також участь цього підприємства у вказаних господарських операціях.

Судами попередніх інстанцій не встановлено наявності у контрагента позивача власних або орендованих офісних та складських приміщень, власних, орендованих або залучених транспортних засобів, необхідних для здійснення звичайної господарської діяльності та, зокрема, для виконання спірних операцій.

Наявність платіжних доручень за спірними операціями сама по собі не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та в даному випадку - самостійною підставою для формування спірних сум податкових вигод, оскільки рух цих коштів, виходячи з вищенаведеного у сукупності, не підтверджує реальність господарських операцій у своїй сукупності.

Таким чином, вказані первинні документи, які засвідчують певні юридичні факти, не містять підтвердження реальності господарської операції між позивачем та ПП «Де-Бірс»

Крім того, аналіз даних податкової звітності контрагента позивача встановив відсутність доказів належної сплати відповідних податків, трудових ресурсів, основних засобів, транспортних засобів, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської діяльності.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідачем належним чином підтверджено, що контрагент позивача по господарським операціям не мав можливості забезпечити виконання укладеного з позивачем господарського договору, господарські операції між позивачем та його контрагентом не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, оскільки реальність виконання взятих зобов'язань позивачем за укладеними договорами не підтверджено належним чином оформленими первинними документами, які б у повній мірі відображати зміст господарських операцій та їхні вартісні показники, а тому у позивача були відсутні підстави відображення наслідків цих господарських операцій в податковому обліку та податкове повідомлення-рішення відповідача від 14.04.2015 року № винесено правомірно.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимум транс» залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року у справі № 821/1753/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко