Справа № 559/1781/16-а
Суддя: Юзьвяк Б. Г.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/1781/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Суддя: Юзьвяк Б.Г.,

при секретарі Свирида М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області,

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позов обгрунтовується наступними доводами. 11.08.2016р. на 126 км. автомобільної дороги Н-17 "Львів - Радехів - Луцьк" поліцейським сектору реагування патрульної поліції Головного управління Національної Поліції у Волинській області, старшим сержантом поліції Вавриком О.В. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №645863, якою до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, ОО грн (надалі, - "Постанова").

Як зазначено в Постанові, 11.08.2016р. о 13 год. 20 хв. на 126 км. автомобільної дороги Н-17 "Львів - Радехів - Луцьк" керуючи транспортним засобом "RENAUL PREMIUM / АТМ OKS 13-27 В, номерний знак НОМЕР_1/НОМЕР_2, позивач, нібито, порушив правила перевезення великогабаритних вантажів, а саме, при навантаженні на одиничну вісь 11, 350 т. при допущеній вазі 11,000 т., чим порушив пп. 22.5. ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі, - КУпАП).

З вищевказаною постановою позивач не згідний та вважає, що вона є протиправною оскільки винесена не у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, необгрунтовано (тобто без урахування усіх обставин, що мали значення), недобросовісно та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Щодо адміністративного правопорушення:

Згідно з ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'я- сувати, в тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте жодних доказів, на підставі яких було встановлено те, що позивач нібито вчинив адміністративне правопорушення у постанові не зазначено. В той же час, обставиною, що мала значення для правильного вирішенння справи, було проведення габаритно-вагового контролю.

Щодо габаритно-вагового контролю.

Згідно з п. 3 "Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні параметри" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879 (надалі, - "Порядок здійснення вагового контролю"), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до пп. 8 та 9 п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю це позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів. Пересувний пункт габаритно-вагового контролю це спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими знаками.

В той же час із оскаржуваної постанови не вбачається, чи знаходився на ділянці дороги, де був зупинений транспортний засіб позивача, пункт габаритно-вагового контролю; яким був цей пункт (стаціонарним чи пересувним) та чи був він позначений відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Крім того, згідно з п. 12 та п. 13 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані

Відповідно до п. 17. ст. 1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", періодична повірка засобів вимірювальної техніки це повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал). Також, згідно з п. 2. ст. 7 цього Закону, результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Щодо подання доказів.

Проте в оскаржуваній постанові взагалі не вказано на підставі чого було встановлено перевищення габаритів чи ваги, та як здійснювався габаритно-ваговий контроль транспортного засобу (якою саме технікою; чи була вона у робочому стані, повіреною; чи було наявне свідоцтво про метрологічну атестацію; які є допустимі похибки вимірювань або невизначеність вимірювань.)

Щодо подання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, - "КАС України"), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обrрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 2 та 3 ст. 71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Відповідно до п. 2. ст. 106 КАС України, на підтвердження обставин, якими обrрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Варто зазначити, що на ділянці дороги, де був зупинений транспортний засіб позивача, не було належно обладнаного пункту габаритно-вагового контролю. Самостійно відповідні докази позивач надати не може, оскільки вони знаходяться в відповідачів.

Щодо місця розгляду справи.

Згідно з ч. 2. ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Так, згідно з пп. 2.4. рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. у справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП (надалі, - "Рішення"), словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні ч. 1 ст. 276 КУпАП, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Крім того, як випливає абз. 4 пп. 2.2. Рішення, згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Згідно з абз. 5 та абз. 6 пп. 2.2. Рішення, у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо територіальної підсудності справи.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об' єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з п. 3 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008р. №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", під час розгляду таких спорів судам необхідно враховувати, що до правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

Зважаючи на вищевикладене

Зважаючи на викладене, позивач просить скасувати постанову серії ПС2 №645863 від 11.08.2016р. поліцейського сектору реагування патрульної поліції Головного управління Національної Поліції у Волинській області, старшого сержанта поліції Ваврика О. В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві. Доповнив лише що його довіритель був зупинений працівниками поліції прямо у полі, де не було ніякого пункту габаритно-вагового контролю, ні дорожніх знаків, що позначали б наявність такого пункту.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи. Не направлено відповідачем до суду ні заперечень ні додаткових доказів.

Вислухавши доводи представника позивача, ознайомившись з документами справи, суд прихоодить о висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до змісту ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

З наявної копії постанови, що складена відповідачем слідує лише те, що позивач ОСОБА_3 порушив правила перевезення великогабаритних вантажів, а саме, при допустимому навантаженні на одну вісь транспортного засобу 11 тон, допустив навантаження 11 тон 350 кг.

В той же час суд зазначає, що обов'язком суб'єкта владних повноважень є доведення правомірності свого рішення. З постанови відповідача не вбачається звідки взято данні про перевищення навантаження, де на якому пункті проводилось зважування транпотрного засобу, чи відповідають вимірювальні прилади метрологічним умовам і т.д. Всі ці питання, що поставленні у позовній заяві позивачем, залишені відповідачем без відповіді. Так само суд погоджується з доводами позивача щодо того, що з моменту фіксації адміністраивного правопорушення до моменту притягнення особи до відповідальності, якщо вона не визнає своєї вини повинен існувати часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності як це зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015р. у справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП.

Ці вимоги відповідачем не дотримано, а отже суд вважає, що відповідач не діяв відповідно до Конституції та Законів України, та з дотриманням своїх повноважень а тому постанова про притягнення ОСОБА_1 є неправомірною та підлягає скасуваннню.

Керуючись ст.158-163 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скасувати постанову серії ПС2 №645863 від 11.08.2016р. поліцейського сектору реагування патрульної поліції Головного управління Національної Поліції у Волинській області, старшого сержанта поліції Ваврика О. В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів з дня проголошенння, через Дубенський міськрайонний суд. Особа, що не була присутня при розгляді справи має право подати скаргу у той же строк з дня отриманння копії постанови.

Суддя: