Справа № 826/8434/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 вересня 2016 року № 826/8434/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія абсолют фінанс»
додержавної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 №, №, №,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія абсолют фінанс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 №, №, №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є необґрунтованими, оскільки структурна одиниця позивача, яка стала об'єктом перевірки, зареєстрована та здійснює свою діяльність як операційна каса, а не як пункт обміну валют, з огляду на що на позивача не поширюються вимоги вказаних нормативно-правових актів щодо необхідності отримання торгового патенту та сплати збору за провадження деяких видів діяльності.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв'язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Розгляд справи здійснено у письмовому провадженні, відповідно до приписів частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Міністерства доходів і зборів в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці, розташованої за адресою місто Івано-Франківськ, вулиця Галицька, 45, суб'єкта господарської одиниці товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія абсолют фінанс».

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про такі порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія абсолют фінанс» вимог податкового законодавства:

- пунктів 6 та 7 розділу ІІ постанови Правління Національного банку України від 12.12.2002 №502, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.01.2003 за №21/7342 (зі змінами та доповненнями), пунктів 2 та 5 статті 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями), а саме: проведення операції з купівлі-продажу іноземної валюти без застосування реєстратора розрахункових операцій зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та не видача розрахункового документа встановленого зразка на повну суму операції;

- підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), а саме: здійснення торгівлі валютними цінностями в пунктах обміну іноземної валюти без отримання відповідного торгового патенту за період з 06.06.2014, відповідно до витягу з наказу від 06.06.2014 №06/0614-63;

- пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (зі змінами та доповненнями).

На підставі викладеного, головним управлінням Міністерства доходів і зборів в Івано-Франківській області складено акт про результати фактичної перевірки від 03.12.2014 №090177 (№0089/26/59/22/36060724 від 17.12.2014), а державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві, правонаступником якої наразі є державна податкова інспекція у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, прийнято такі податкові повідомлення-рішення від 23.12.2014:

№, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія абсолют фінанс» за порушення пунктів 2 та 5 статті 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 1 700,00 грн.;

№, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія абсолют фінанс» за порушення пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 108 400,00 грн.;

№, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія абсолют фінанс» за порушення підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 23 392,00 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності: торговельна діяльність у пунктах продажу товарів; діяльність з надання платних побутових послуг за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; торгівля валютними цінностями у пунктах обміну іноземної валюти; діяльність у сфері розваг (крім проведення державних грошових лотерей).

Згідно з підпунктом 14.1.208 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, пункт обміну іноземної валюти для цілей розділу XII цього Кодексу - структурна одиниця, яка відкривається банком (фінансовою установою), у порядку, встановленому Національним банком України, у тому числі на підставі агентських договорів з юридичними особами - резидентами, а також національним оператором поштового зв'язку, де здійснюються валютно-обмінні операції для фізичних осіб - резидентів і нерезидентів, та розташована поза межами операційного залу.

Положенням про внесення інформації щодо фінансових компаній до Державного реєстру фінансових установ та встановлення вимог до облікової та реєструючої системи фінансових компаній, затвердженим розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 05.12.2003 №152, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 за №1252/8573 (надалі - Положення №152) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регламентовано, що є фінансовою компанією, набуття заявником статусу фінансової установи тощо.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Положення №152, фінансова компанія має право надавати певні види фінансових послуг через її відокремлені підрозділи за умови внесення інформації про них до Реєстру. Фінансова компанія кожному відокремленому підрозділу присвоює внутрішній реєстраційний код згідно з внутрішньою системою реєстраційної кодифікації, при цьому код повинен мати 13 знаків, перші вісім знаків мають відповідати коду фінансової компанії за ЄДРПОУ, 9-й знак - крапка, 10 - 12-й знаки - порядковий номер відокремленого підрозділу компанії, 13-й знак - крапка.

У силу Положення №152 та пункту 2 Положення про Державний реєстр фінансових установ (затверджений розпорядженням Державної комісії з регулювання фінансових послуг України від 28.08.2003 № 41, яке зареєстроване у Міністерстві юстиції України 11.09.2003 за №797/8118), під відокремленим підрозділом розуміється філія, інший відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза місцезнаходженням юридичної особи та здійснює всі або частину функцій з надання фінансових послуг від її імені.

У свою чергу, приписами пункту 2 Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002 №502, пункт обміну іноземної валюти (далі - пункт обміну валюти) - структурна одиниця, яка відкривається банком, фінансовою установою з метою здійснення валютно-обмінних операцій.

Пунктом 8 розділу IV Положення №152 передбачено, що повідомлення про прийняття рішення про внесення інформації про заявника до Реєстру або про відмову в унесенні інформації про заявника до Реєстру видається заявникові в письмовій формі разом з копією відповідного рішення протягом п'яти робочих днів з дати його прийняття Нацкомфінпослуг. У рішенні про відмову в унесенні інформації про заявника до Реєстру зазначаються підстави такої відмови.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії листа управління Національного банку України в Івано-Франківській області від 24.06.2015 №93-04/13-015/2036, останнім повідомлено, що 05.05.2014 до електронного реєстру небанківських установ внесено відділення товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія абсолют фінанс», зокрема, Івано-Франківське відділення №6, розташоване за адресою місто Івано-Франківськ, вулиця Галицька, 45.

Враховуючи, що операційна каса не є самостійним суб'єктом господарювання - пунктом обміну валют, відповідно обов'язок щодо сплати збору, передбачений підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України, у такої структурної одиниці відсутній.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.02.2014 у справі №К/800/507/13.

З урахуванням викладених норм законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги щодо необхідності отримання торгового патенту та сплати збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності (в контексті спірних відносин) поширюються лише на пункти обміну валют. У разі здійснення обміну валют через операційні каси фінансових установ, обов'язку щодо отримання торгового патенту (сплати збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності) не виникає.

Разом з тим, правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (надалі - Закон N265/95-ВР).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача положень пунктів 2 та 5 статті 4 Закону №265/95-ВР стало те, що перевіркою проведення розрахункової операції з купівлі-продажу іноземної валюти виявлено, що позивачем здійснено обмін 5 доларів США по ціні 15,60 грн. без застосування РРО; роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Положеннями статті 4 Закону №265/95-ВР передбачено, що уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб'єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов'язані:

проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій (п. 2);

видавати особі, яка купує або продає іноземну валюту, перший примірник розрахункового документа на повну суму операції (п. 5).

З аналізу вищенаведених правових норм випливає, що обов'язки з виконання вищевказаних операцій виникають у уповноважених банків або їх агентів.

Відповідно до статті 18 Закону №265/95-ВР, у разі порушення встановленого цим Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, до уповноважених банків та суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції.

Отже, до відповідальності за порушення встановленого Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти може бути притягнуто лише уповноважений банк або його агентів.

Враховуючи, що позивач не належить до уповноважених банків або його агентів, а здійснює діяльність на підставі генеральної ліцензії Національного банку України через операційні каси, відповідно, притягнення позивача до відповідальності за порушення пунктів 2 та 5 статті 4 Закону №265/95-ВР є необґрунтованим.

Судом також приймається до уваги рішення, прийняте Івано-Франківським міським судом у справі №344/19348/14-п (провадження № 3/344/12/15). Так, у постанові від 22.01.2015 в адміністративній справі №344/19348/14-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, яка перебувала з позивачем у трудових відносинах - займала посаду касира операційної каси, за частиною першою статті 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд дійшов висновку про відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закрив провадження у справі.

Розглядаючи по суті вказану справу, суд виходив з того, що надання фінансових послуг з переказу коштів та обмін валют здійснюється в операційних касах товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія абсолют фінанс» з використанням розрахункових документів, визначених Національним банком України без застосування РРО та без придбання торгових патентів, згідно із вимогами Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», постанови Правління Національного банку України «Про затвердження інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України та змін до деяких нормативно-правових актів НБУ» від 12.12.2002 №502.

На підтвердження вказаного, у матеріалах справи містяться копії зведених довідок про касові обороти, реєстру купленої іноземної валюти та реєстру проданої іноземної валюти Івано-Франківського відділення №6.

Таким чином, при виконанні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти в операційній касі відсутні правові підстави для застосування позивачем реєстратора розрахункових операцій, а тому посилання відповідача на порушення позивачем пунктів 2 та 5 статті 4 Закону №265/95-ВР є необґрунтованим.

Крім того, перевіркою встановлено неоприбуткування готівкових коштів у встановленому порядку в касі в сумі їх фактичного надходження 28.11.2014 в сумі 21680 грн., згідно з описом готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджений постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320 (надалі - Положення №637).

Відповідно до пункту 2.6 Положення №637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Враховуючи, що позивачем, згідно з положеннями частини третьої статті 9 Закону №265/95-ВР, РРО та РК не застосовуються при виконанні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, оскільки вказані операції виконуються в операційній касі фінансової установи з оформленням розрахункових документів, відповідно до положень нормативних актів Національного банку України, висновок відповідача про порушення позивачем приписів пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій, що призвело до неоприбуткування готівкових коштів у встановленому порядку в касі є також необґрунтованим та недоведеним.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 у справі №826/8432/15, від 28.01.2016 у справі №826/16596/15, від 19.01.2016 у справі №826/16593/15 та від 16.02.2016 у справі №826/17355/15.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 №, №, №.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 23.12.2014 №, №, №.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.