Справа № 822/148/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року м. Київ К/800/12197/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Сороки М. О., Чумаченко Т. А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 2 березня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області (надалі суд замінив первинного відповідача на належного, а також залучив другого відповідача), у якому просив зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (далі - ДАБІ) та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області (далі - Управління ДАБІ) у відповідності до статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» звернутись до суду в порядку адміністративного судочинства із позовом про знесення самочинної добудови до квартири АДРЕСА_1 розміром 6,05 Х 3,92 м.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що добудова за вказаною вище адресою є самовільною, відповідно підлягає знесенню, а вирішення такого спору повинно відбуватися за правилами адміністративного судочинства і за зверненням Управління ДАБІ. Однак відповідач, попри наявність законних підстав для знесення, відмовляється звертатися до суду.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 2 березня 2016 року відмовив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1

Вінницький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14 квітня 2016 року залишив без змін постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 2 березня 2016 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що в лютому 2013 року Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Хмельницькій області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва, а саме: добудови до квартири АДРЕСА_1 зовнішніми розмірами 6,05 х 3,92 м. Цьому зверненню, як з'ясувано у справі, передувала перевірка ОСОБА_2 на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, за наслідками якої Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Хмельницькій області 31 жовтня 2011 року склала акт перевірки, а також протокол про вчинення адміністративного правопорушення. На підставі акта перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 винесено: припис з вимогою до 1 лютого 2012 року подати Інспекції декларацію про готовність побудованого об'єкта до експлуатації; постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 170 грн.

Накладений штраф ОСОБА_2 сплатила, а щодо виконання вимог припису, то в червні 2012 року з цього приводу було проведено повторну перевірку, в підсумку якої встановлено, що ОСОБА_2 цих вимог так і не виконала.

Деражнянський районний суд Хмельницької області рішенням від 26 грудня 2013 року (залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 березня 2014 року) позов задовольнив, зобов'язав ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 знести за власний рахунок самочинно споруджену ними прибудову до квартири АДРЕСА_1. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 17 квітня 2014 року відмовив у відкритті касаційного провадження на зазначені вище рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Утім, постановою від 24 червня 2015 року Верховний Суд України скасував рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2013 року, ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 березня 2014 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2014 року, а провадження в порядку цивільного судочинства в справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про знесення самочинного будівництва - закрив. Підставою для закриття, як зазначено в постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року, є те, що позивач - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, звернувся до суду як суб'єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій щодо здійснення архітектурно-будівельного контролю у зв'язку з порушенням забудовником вимог законодавства з питань будівництва, містобудування та архітектури та не перевірив, що відносини між сторонами є публічно-правовими й зазначений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

30 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління ДАБІ із заявою, у якій зазначив про необхідність невідкладного подання аналогічного позову стосовно знесення добудови до квартири АДРЕСА_1 до Хмельницького окружного адміністративного суду з метою недопущення пропуску встановленого Кодексом адміністративного судочинства України шестимісячного строку звернення до суду з таким позовом.

У відповідь Управління ДАБІ листом від 14 серпня 2015 року повідомило позивача про відсутність в Управління ДАБІ законних підстав для звернення до суду з позовом про знесення прибудови до квартири АДРЕСА_1. Свою відповідь Управління ДАБІ мотивувало тим, що з часу створення ОСББ «Барська 45» здійснено низку дій та погоджень для узаконення прибудови до квартири за вказаною вище адресою, відтак станом на дату звернення порушень містобудівного законодавства, будівельних норм і правил стосовно цього об'єкта немає. Разом з тим позивачу роз'яснено його право на самостійне звернення до суду, якщо він вважає, що здійснена добудова, стосовно якої подано це звернення, порушує його права та інтереси.

Натомість позивач вважає, що прибудову до квартири АДРЕСА_1 розміром 6,05 х 3,92 м здійснено самовільно, тому Управління ДАБІ зобов'язане звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства, як це зазначено в постанові Верховного Суду України, з позовом про її знесення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив про те, що не може перебирати на себе виключні повноваження та функції суб'єкта владних повноважень, надані йому законом та іншими нормативно-правовими актами, в тому числі зобов'язувати відповідача до вчинення тих дій, які згідно із чинним законодавством можуть здійснюватися тільки органом виконавчої влади. Окрім того, у спірних правовідносинах прав позивача не порушено, тому немає підстав для їх захисту.

Таку позицію підтримав Вінницький апеляційний адміністративний суд, який здійснив перегляд цієї справи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону № 3038-VI до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно з пунктом 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553) державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно з пунктами 16, 17 Порядку № 553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Отже, державний архітектурно-будівельний контроль є виключною компетенцією органів державного архітектурно-будівельного контролю, здійснюється на підставі та у спосіб, визначених законами України у сфері містобудування та прийнятими на їх виконання підзаконними нормативно-правовими актами. Державний архітектурно-будівельний контроль має на меті забезпечити дотримання такими суб'єктами відносин у сфері містобудування як замовники, проектувальники, підрядники, експертні організації вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час провадження містобудівної діяльності.

Правовідносини, які виникають у зв'язку зі здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю стосуються двох суб'єктів: власне органу державного архітектурно-будівельного контролю та підконтрольного йому суб'єкта у сфері містобудування (зокрема замовника, яким в даному випадку є власник квартири, до якої здійснено прибудову). Останній, у випадку незгоди з рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю, має право оскаржити їх до суду.

Як з'ясовано у справі, звернення позивача з даним позовом обґрунтовано наявністю передбачених у статті 38 Закону № 3038-VI підстав для звернення до суду з позовом про знесення самочинної добудови до добудови до квартири АДРЕСА_1, співвласниками якої є сім'я ОСОБА_2. Такий позов Управління ДАБІ раніше уже подавало, але в порядку цивільного судочинства, що й стало підставою для закриття провадження у справі. Після прийняття Верховним Судом України постанови від 24 червня 2015 року, про яку згадано вище, позивач, який під час попереднього розгляду спору стосовно знесення самочинного будівництва на АДРЕСА_1 був залучений як третя особа без самостійних вимог на предмет спору, почав вимагати від Управління ДАБІ повторно звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом про знесення добудови за цією адресою. Такими ж за змістом є і його позовні вимоги.

Слід зазначити, що завданням адміністративного судочинства України, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, <…> при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, <…> шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Право на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України і конкретизоване в інших законах, передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Позивач, звертаючись до суду, не пояснив за захистом яких своїх прав та інтересів подано цей позов. Його доводи по суті зводяться до суб'єктивного переконання у тому, що добудову до квартири АДРЕСА_1 здійснено з порушенням вимог містобудівного законодавства, а вимога про зобов'язання відповідача звернутися до суду з позовом ґрунтується на висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року щодо підвідомчості спорів за зверненнями органів держархбудконтролю про знесення самочинного будівництва до юрисдикції адміністративних судів.

За встановлених обставин суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що між Управлінням ДАБІ та позивачем не виникло спірних правовідносин щодо зазначеного вище об'єкта будівництва і немає порушеного права позивача, яке можна було б захистити в порядку адміністративного судочинства. Окрім того, вжиття заходів, які становлять зміст державного архітектурно-будівельного контролю, є компетенцією органів державного архітектурно-будівельного контролю, які повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. У порядку адміністративного судочинства суд не може зобов'язувати їх реалізувати надані їм владні управлінські функції, якщо за своїм змістом і спрямуванням такий спосіб не має на меті та/або не призначений для захисту саме порушених прав особи у правовідносинах, що виникли у зв'язку зі здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 2 березня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді М. О. Сорока

Т. А. Чумаченко