Справа № 824/2322/15-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2322/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дембіцький П.Д.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

14 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Дністер-Спецгідроенергомонтаж" на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дністер-Спецгідроенергомонтаж" до Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення-рішенння,

В С Т А Н О В И В :

02 листопада 2015 року позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Дністер-Спецгідроенергомонтаж", звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення рішення № від 23.09.2015 року.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 08.06.2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомленні вчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Сокирянською об'єднаною податковою інспекцію ГУ ДФС у Чернівецькій області проведено позапланову перевірку ТОВ "Дністер-Спецгідроенергомонтаж" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні операцій з придбання та подальшої реалізації товарів у контрагента ТОВ "Болрейд" за січень 2015 року, за результатами якої складено Акт № 323/2200/31015986 від 03.09.2015 року.

Відповідно до акту документальної позапланової перевірки, позивачем до перевірки не надано первинні документи бухгалтерського обліку стосовно транспортування та перевезення товарно-матеріальних цінностей та документи, які підтверджують здійснення розрахунків за надані послуги з транспортування; супровідні документи, які засвідчують якість та комплектність продукції що поставлялась; картки рахунків по яких відображено рух товарів від ТОВ "Болрейд" до "Дністер-Спецгідроенергомонтаж" та подальшої реалізації товарів; оборотно-сальдові відомості, журнали - ордери. Також відповідач зазначив, що згідно інформації отриманої від ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС в м. Києві у ТОВ "Болрейд" відсутні трудові ресурси, основні фонди, складські приміщення транспортні засоби. Також, відповідно до повідомлення ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 22.04.2016 року №350/26/-55-22-07/39378991 зазначено, що провести зустрічну звірку по вказаному контрагенту ТОВ "Болрейд" неможливо, оскільки такий не знаходиться за юридичною адресою та не надав податковому органу первинних документів по взаємовідносинах з позивачем. Крім того, посадові особи відповідача в ході перевірки проаналізувавши отримані матеріали, а також номенклатуру придбаних товарів ТОВ "Болрейд" за період із 01.01.2015 року по 30.01.2015 року згідно бази даних, не встановили придбання ТОВ "Болрейд" товаро-матеріальних цінностей, які зазначені у рахунку фактурі № БР-013064 від 30.01.2015 р. та видатковій накладній № БР-013064 від 30.01.2015 р.

За результатами перевірки встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю "Дністер-Спецгідроенергомонтаж" п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПКУ в наслідок чого виявлено завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за січень 2015р. на загальну суму 50 834 грн., у зв'язку з чим відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №00, яким збільшено суму грошового зобов'язання на загальну суму 50 834 грн.

На думку позивача вище вказане податкове повідомлення-рішення від 23.09.2015 року "В4" № є протиправним та підлягає скасуванню, що стало причиною звернення до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) не оборотних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі з придбанням та або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання, яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Необхідність підтвердження первинними документами господарських операцій визначена пунктом 1.2 статті 1, пунктом 2.1 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстроване в Мін'юсті України від 05.06.1995 р. за № 164/704 (надалі - Положення).

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції -це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Згідно зі статтею 9 цього ж Закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, а визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Виходячи зі змісту положень податкового законодавства щодо права на податковий кредит, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів із метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на поточних рахунках платника податку.

Таким чином, аналізуюче вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не було доведено та надано належних та допустимих доказів на підтвердження реального здійснення оподатковуваних операцій ТОВ «Болрейд» на користь позивача.

Також, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції взагалі не взято до уваги доказів, щодо проведення процедури встановлення відсутності у контрагента ТОВ "Болрейд" метаріально-технічних ресурсів для здійснення господарської діяльності.

Дане твердження позивача спростовується витягом з податкової інформації акту перевірки № 323/2200/31015986 від 03.09.2016 року, в якому зазначено, що представниками ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві встановити посадових осіб та офісне приміщення підприємства не виявилось за можливе.

Отже, аналізуючи вищезазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що у контрагента ТОВ "Болрейд" не було можливості фактичного здійснення господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, а тому відсутні умови для досягнення результатів економічної діяльності.

Згідно статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" від 16 липня 1999 року №996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що подані позивачем первинні документи бухгалтерського та податкового обліку на підтвердження реального здійснення господарської операції за договором купівлі-продажу №2-2015/ДС від 26.01.2015 року (податкові та видаткові накладні, рахунки-фактури, накладні, акти списання, виписки банку) не є достатніми доказами фактичного виконання спірної операції за наявності у цих документах неточностей та суперечностей, невідповідність підпису, за відсутності інших вищезазначених необхідних згідно умов договору документів та за виявленими контролюючим органом і не спростованими позивачем фактами відсутності у контрагента позивача можливості здійснення господарських операцій у січні 2015 року через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу, відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів.

Наведене свідчить про безтоварність господарської операції за договором купівлі-продажу від 26.01.2015 року №2-2015/ДС, що виключає її відображення у податковому обліку позивача.

Хоча чинне податкове законодавство не встановлює конкретного переліку документів, складенням яких має оформлюватися господарська операція, документування господарської операції має відповідати законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції, договірним умовам та/або звичаєвій практиці,

Отже, зважаючи на вищевикладені обставини, надані позивачем документи не є достатніми доказами фактичного виконання розглядуваної поставки.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 01.12.2015 року № 21-3788а15, постанові від 22.09.2015 року №21-1359а15.

Оцінюючи докази, судом враховано, що розумні економічні причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, а не виключно чи переважно за рахунок визначення податкового кредиту. Намір одержати доход лише в зазначений спосіб, без здійснення реальної господарської діяльності, не можна розглядати як самостійну ділову мету.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи суд приходить до висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 23 вересня 2015 року № .

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні, не підтверджені матеріалами справи, не доведені у судовому засіданні, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

У зв"язку з цим висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Дністер-Спецгідроенергомонтаж" залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г. Полотнянко Ю.П.