Справа № 490/11953/15-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 490/11953/15-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Батченко О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря : Богданової С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліція у м. Миколаєві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила скасувати постанову ПС1 № 0920650 від 21 грудня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425 грн., як незаконну; адміністративну справу закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про невідповідність відомостей, викладених в спірній постанові, фактам, які мали місце при керуванні нею транспортним засобом. Також позивачка зазначає про відсутність в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення.

За наслідками розгляду зазначеної справи Центральним районним судом м. Миколаєва 10 травня 2016 року ухвалено постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Приймаючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП Постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями поліцейських, які безпосередньо виявили та зафіксували факт скоєння правопорушення.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги позивач зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. При цьому жодним фактам та обставинам, наведеним в позові, суд не надав належну оцінку. Також позивач посилається на відсутність доказів вчинення правопорушення та безпідставність притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

До Одеського апеляційного адміністративного суду надійшло заперечення відповідача на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2016 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи достатньо наявних доказів, які свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме, порушення правил проїзду перехресть, санкція якої передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 425,00 грн.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 8.1 Правил регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.7 Правил встановлено, що світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Відповідно до п. 8.7.3 Правил сигнали світлофора мають такі значення: зелений дозволяє рух; зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 грудня 2015 року о 12 год. 55 хв. позивач, керуючи автомобілем Mazda, державний номерний знак НОМЕР_1, проїхала перехрестя на заборонний сигнал світлофору, чим порушила п. 8.7.3 ПДР.

Дане правопорушення зафіксоване постановою компетентної особи Управління патрульної поліції в м. Миколаєві серії ПС1 № 920650, відповідно до якої позивач визнана винною у його вчиненні з накладенням адміністративного стягнення, що передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.00 коп.

Зі змістом даної постанови позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис з викладеними запереченнями щодо правопорушення.

Враховуючи, що позивачем порушено вимоги Правил дорожнього руху, відповідач правомірно притягнув його до відповідальності.

Справи про порушення правил дорожнього руху розглядаються органами Національної поліції (ст. 222 КУпАП). У переліку, який міститься в статті, передбачено і частину першу, другу і третю ст. 122 КУпАП.

Таким чином, справи щодо проїзду на заборонений сигнал світлофора розглядаються органами Національної поліції, від імені яких розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В апеляційній скарзі апелянт звертає увагу на те, що його права були порушені відповідачем окрім іншого і тим, що працівником поліції не було складено протокол.

Разом з тим, суд звертає увагу, що статтею 258 КАС України встановлені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

До внесення змін до ст. 258 КУпАП Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 року положення цієї статті не поширювались на вирішення справ про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 КУпАП. Це свідчило про те, що при вирішенні таких справ повинен був обов'язково складатись протокол.

Разом з тим, цим Законом було внесено зміни до КУпАП, зокрема і ст. 258, яку доповнено частиною 2, відповідно до якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, у таких справах уповноважені особи відразу складають постанову.

Вказане підтверджується також ч. 5 ст. 258 КУпАП у новій редакції, згідно з якою якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, відповідно до п.1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема частинами другою і третьою статті 122 КУпАП.

Вказані норми є чинними на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд критично оцінює доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі щодо необхідності складання протоколу про адміністративне правопорушення та протиправності дій поліцейського під час винесення вказаної постанови.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для її задоволення.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 198, 200, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліція у м. Миколаєві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили після проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач: ОСОБА_2

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: Л.П. Шеметенко