Справа № 761/16866/16-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: головуючого Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

04.05.2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Управління), в якому просила суд визнати протиправними дії відповідача у зв'язку з відмовою в проведенні перерахунку пенсії; зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з урахуванням суми 38 987,34 грн., зазначеній у довідці від 17.12.2010 року №26-2-7/49 "Про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 90% від заробітної плати, встановленими за матеріалами пенсійної справи довічно та виплатити з урахуванням індексації пенсії для непрацюючих пенсіонерів, починаючи з моменту набуття позивачем права на пенсію за віком, відповідно із чинним законодавством.

Вважає, що відмова відповідача включення суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну працю, суми індексації заробітної плати в перерахунок пенсії, як державному службовцю є наслідком порушення вимог норм чинного законодавства.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд відмовив в задоволенні позовних вимог посилаючись лише на той факт, що в прохальній частині вона помилково вказала на довідку від 17.12.2010 № 26-2-7/49, замість 17.04.2010 № 26-2-7/49. За таких підстав вважає, що суд першої інстанції мав призначити слухання справи у відкритому судовому засіданні та надати їй можливість усунути описки.

Частиною 8 ст. 183-2 КАС України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з ОСОБА_2 знаходиться на пенсійному обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, як державний службовець відповідно до Закону України "Про державну службу". Основний розмір пенсії становить 90% від заробітної плати.

16.03.2016 року ОСОБА_2 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та компенсації за відпустку.

Листом від 30.03.2016 року № Т-94/09 Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва відмовило у проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та роз'яснено, що такі виплати як матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога на оздоровлення та компенсація за відпустку не включаються до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії, а тому вказані виплати не ввійшли для нарахування пенсії позивача.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що суд позбавлений можливості встановити, які виплати були зазначені в довідці від 17.12.2010 року №26-2-7/49 та зробити відповідні висновки, оскільки до позовної заяви позивачем додано довідки №26-2-7/45 від квітня 2010 року, №26-2-7/48 від 16.04.2010 року та №26-2-7/36 від 25.03.2016 року та не було надано довідку від 17.12.2010 року №26-2-7/49 на підставі якої позивач просить здійснити перерахунок пенсії.

Однак, суд першої інстанції в постанові прийшов до висновку, що отримані особою виплати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток для обчислення пенсії та зауважив, що при вирішенні зазначеного спору перевагу мають спеціальні норми, які визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме: ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин ( далі - Закон № 3723-XII ), «Про оплату праці» ( далі - Закон № 108/95-ВР ), «Про пенсійне забезпечення» ( далі - Закон № 1788-XII ), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( далі - Закон № 1058-IV ), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 ( далі - Порядок № 22-1 ).

Частиною 1 статті 1 Закону № 108/95-ВР передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону № 3723-XII, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У ст. 41 Закону № 1058-IV визначено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII у редакції, яка була чинною станом на 16.04.2010 р., тобто на момент призначення позивачу пенсії за віком на підставі цього Закону, було визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Крім того, з викладених правових норм також вбачається, що отримувані державним службовцем суми виплат, на які фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічні висновки були викладені Верховним Судом України в рішенні від 16 вересня 2014 року у справі № 21-314а14, яке у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, що застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, який містить зазначені норми права.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суми матеріальної допомоги та інші виплати повинні враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Проте, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо позбавлення можливості встановити, які виплати були зазначені в довідці від 17.12.2010 року № 26-2-7/49 на підставі якої позивач просить здійснити перерахунок пенсії, з наступних підстав.

З мотивувальної частини позовної заяви вбачається, що позивач зазначав «У довідках від 16 квітня 2010 р. № 26-2-7/48 та № 26-2-7/49 про складові заробітної плати, наданих Пенсійному Фонду України в Шевченківському районі міста Києва для обчислення розміру моєї пенсії, зазначено, що на усі виплати, включені у довідки, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Тому сума 38987,34 грн. у графі «»Матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутові питань» довідки від 16 квітня 2010 р. № 26-2-7/49 (поновлена довідка від 25 березня 2016 року № 26-2-7/36) мала бути врахована при обчисленні розміру моєї пенсії.»(а.с.2-3)

Отже, в прохальній частині позовної заяви позивачем зроблено описку, зазначивши довідку від 17 грудня 2010 р. № 26-2-7/49 замість довідки від 17 квітня 2010 р. № 26-2-7/49.

Крім того, судом першої інстанції помилково зазначено, що позивачем надано до позовної заяви довідку № 26-2-7/45 від квітня 2010 року, не розібравши останню цифру номера, що взагалі слугувало витребуванню чи належної копії цієї довідки, чи пенсійної справи в цілому.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема згідно норм ст. 183-2 КАС України у разі недостатності повідомлених позивачем обставин, суд зобов'язаний був вийти із скороченого провадження та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Отже, з урахуванням вказаного, колегія суддів вважає апеляційну скаргу частково обґрунтованою, такою, що підлягає задоволенню частково.

Згідно приписів п.3. ч.1 статті 198 КАС України суд апеляційної інстанції постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 р. скасовує та приймає нову постанову про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вказувалось раніше, з позовом до суду позивач звернулася 04.05.2016 року (згідно штампу вхідної кореспонденції суду), хоча ставить питання про порушення її прав за час, більший ніж шість місяців.

Згідно статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивачем заяви про поновлення строку звернення до суду не подавалось.

Отже, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом щодо частини своїх вимог. Тому вимоги позивача з моменту набуття права на пенсію за віком, тобто з 16 квітня 2010 року по 03 листопада 2015 року (тобто за час, який передував шестимісячному терміну до моменту звернення до суду) підлягають залишенню без розгляду.

Позовні вимоги, починаючи з 04 листопада 2015 року підлягають задоволенню.

Керуючись ст.99, 100, ч. 10 ст.1832 , ст.195, ст. , ч.3 п.1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 212, ч.6 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 р. - задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 з моменту набуття нею права на пенсію за віком, тобто з 16 квітня 2010 року по 03 листопада 2015 року - залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії.

Зобов'язати Центральне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії та виплатити її з урахуванням суми 38 987,34 грн., зазначеній у довідці від 17 квітня 2010 року №26-2-7/49 "Про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 90% від заробітної плати.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.