Справа № П/811/1439/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року м. Київ К/800/16940/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2016 року по справі № П/811/1439/15 за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до державного реєстратора реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_1, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_3 від 13 листопада 2014 року про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на майновий комплекс по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення є неправомірним, оскільки ОСОБА_2 не підписувала заяву про проведення повного розрахунку за договором купівлі-продажу майнового комплексу, справжність підпису на котрій посвідчив нотаріус ОСОБА_4, тому до ОСОБА_1, відповідно умов договору купівлі-продажу, не перейшло право власності на майновий комплекс.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2016 року, позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 вересня 2013 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладений договір купівлі-продажу комплексу будівель, які розміщені по АДРЕСА_1.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що розрахунок між сторонами здійснюється з розстроченням платежу. Згідно пункту 2.6 Договору факт проведення повного розрахунку та виконання покупцем засвідчується заявою продавця, яка є невід'ємною його частиною, справжність підпису на котрій буде засвідчено нотаріально. Відповідно до п.4.9 Договору після остаточного розрахунку покупця з продавцем, покупець зобов'язаний здійснити реєстрацію права власності на комплекс будівель.

ОСОБА_1 13 листопада 2014 року звернулася до державного реєстратора реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_3 із заявою про проведення державної реєстрації права власності на майновий комплекс по АДРЕСА_1.

Разом із заявою ОСОБА_1 подала до державного реєстратора нотаріально посвідченні договір купівлі-продажу та заяву позивача про здійснення повного розрахунку від 13 листопада 2014 року, справжність підпису на котрій засвідчив приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4.

Того ж дня державний реєстратор реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_3 прийняла рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на майновий комплекс по АДРЕСА_1.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 19.04.2016р. у справі №22-ц/781/367/16 визнані протиправними дії приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 щодо посвідчення підпису ОСОБА_2 на заяві від 13 листопада 2014 року, зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій під №1554.

Колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області ухвалене додаткове рішення у вказаній справі, яким визнана недійсною заява від 13 листопада 2014 року від імені ОСОБА_2, справжність підпису на якій посвідчена приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій під №1554.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що встановлені обставини справи дають підстави вважати, що ОСОБА_2 не підписувала заяву від 13 листопада 2014 року, що свідчить про протиправність оскарженого рішення державного реєстратора.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції виходив з того, що заява від 13.11.2014р. ОСОБА_2, яка стала підставою для винесення спірного рішення, визнана недійсною додатковою постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2014 року справі №22-ц/781/367/16.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно ст.2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 р. №1952-IV (Далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Відповідно ч.2 ст.15 Закону № 1952-IV перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно п.36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 (Далі - Порядок) необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно п.28 Порядку державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у ст.24 Закону № 1952-IV.

У відповідності до п.37 Порядку документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Судами попередніх встановлено, що 12 вересня 2013 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладений договір купівлі-продажу комплексу будівель, які розміщені по АДРЕСА_1. Пунктом 2.6 Договору визначено, що факт проведення повного розрахунку та виконання покупцем засвідчується заявою продавця, яка є невід'ємною його частиною, справжність підпису на котрій повинен бути засвідчений нотаріально. Відповідно до п.4.9 Договору після остаточного розрахунку покупця з продавцем, покупець зобов'язаний здійснити реєстрацію права власності на комплекс будівель.

Рішення державного реєстратора реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_3 від 13 листопада 2014 року про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на майновий комплекс по АДРЕСА_1 прийняте на підставі поданих ОСОБА_1 документів, при цьому, в даному випадку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно були: договір купівлі-продажу комплексу будівель від 12 вересня 2013 року та заява продавця, якою засвідчений факт проведення повного розрахунку та виконання покупцем умов договору, яка є невід'ємною його частиною, справжність підпису на котрій засвідчений нотаріально.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судовим рішенням в цивільній справі №22-ц/781/367/16 визнана недійсною заява від 13 листопада 2014 року від імені ОСОБА_2, справжність підпису на якій посвідчена приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій під №1554.

Відповідно п.4 ч.1 ст.24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

З огляду на встановлені у справі обставини колегія суддів вважає вірними висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що, оскільки, встановлені обставини свідчать про те, що заяви про проведення повного розрахунку ОСОБА_2 написано не було, що свідчать про фактичну відсутність документу, з наявністю якого Договір визначав можливість здійснення державної реєстрації права власності за покупцем, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на майновий комплекс по вул.Орджонікідзе 4 у м. Бобринець Кіровоградської області за ОСОБА_1 підлягає скасуванню, як протиправне.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: