Справа № 2-а-12952/11
Суддя: Іванюта Т. Є.
Дата ухвалення: 2011-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2011 року Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іван юти Т.Є.

при секретарі Зайченко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Солом»янського ВДАІ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 26 січня 2011 року інспектором ДПС Солом»янського ВДАІ ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..122 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за те, що він керуючи автомобілем НОМЕР_1 перевищив встановлене обмеження швидкості на 26 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Позивач вказує, що дійсно 26 січня 2011 року він керував автомобілем НОМЕР_1 у. м.Києві. однак швидкість, як вказано в постанові не перевищував і на вказаній ділянці дороги рухався зі швидкістю 70 км/год. А тому, просить поновити йому строк для оскарження і визнати протиправною та скасувати постанову від 26 січня 2011 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з»явився будучи належним чином усвідомленим про день, час і місце слухання справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Так в судовому засіданні встановлено, що 26.01.2011 року о 10 год.15 хв. ОСОБА_1 рухався автомобілем НОМЕР_2 по вул. Кільцева дорога в м. Київ. Приблизно в цей час поблизу будинку по вул. Кільцева дорога, 8 був зупинений інспектором ДПС, який представився як ОСОБА_2.

Як виявилось причиною зупинки стало порушення ОСОБА_1, за думкою інспектора, вимог пункт 12.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме перевищення швидкості. При цьому на думку інспектора Дзидзан О.І. перевищив швидкість на 26 км/год, оскільки рухався зі швидкістю 86 км/год. При цьому, коли ОСОБА_1 почав наголошувати на тому, що показники приладу, яким було зафіксовано швидкість, могли зафіксувати не його швидкість, оскільки поряд з його автомобілем рухався інший автомобіль. На заперечення ОСОБА_1 стосовно того, що він не перевищував швидкість, так як на вищезазначеній ділянці дороги він рухався із швидкістю не більше 70 км/год, інспектор вилучив посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, після чого почав складати протокол про адміністративне правопорушення. Протокол ОСОБА_1 для ознайомлення було надано пізніше, в який він відмовився отримувати, оскільки не був згоден з тим, що вчинив правопорушення. В подальшому, не перевіривши заперечення ОСОБА_1, які свідчать про не вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП інспектор прийняв рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., про що виніс постанову серія АА №607790 від 26.01.2011 р. по справі про адміністративне правопорушення.

Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним, недоведеним і необгрунтованим з наступних підстав.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Згідно ст. 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

В постанові сказано, що «швидкість вимірювалась приладом». Але щоб застосувати ст. 14-1 КУпАП при притягненні власника автомобіля до відповідальності, необхідно щоб фіксація здійснювалась працюючим в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. В даному випадку фіксація проводилась приладом, який не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо через комп'ютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема швидкість, об'єкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо). За таких умов, така фіксація не відповідає вимогам закону, і не сприяє виконанню основних завдань міліції і, зокрема ДАІ по профілактиці та припиненню правопорушень.

Крім того, відповідно до ст. 11 Закону України «Про міліції» працівникам міліції дозволяється використовувати технічні засоби для виявлення та фіксування порушень прав дорожнього руху, лише ті що передбачені нормативно-правовими актами.

Враховуючи те, що відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт невиконання ОСОБА_1 вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме перевищення^швидкості, висновок про вчинення ОСОБА_1І, адміністративного правопорушення не може ґрунтуватися лише на підставі даних зафіксованих вимірювальним приладом, оскільки згідно ч. З ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Крім цього, ОСОБА_1 рухався поруч з іншим автомобілем, тому прилад міг зафіксувати не його швидкість

В ст. 254 КУпАП зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в разі його вчинення, але оскільки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не підтверджується жодними доказами, як того вимагає чинне законодавство, з врахуванням допущених порушень під час складання протоколу, він не може бути належним доказом вини ОСОБА_1 Протокол складений з грубими порушеннями чинного законодавства, і за таких обставин відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

КУпАП закріплений принцип, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, всупереч вказаним вимогам інспектором ДПС під час складання протоколу про адміністративне правопорушення був проігнорований факт відсутності будь-яких доказів, які б могли підтвердити факт події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім цього, ч.3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 коментованого кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, постанова серія АА №607790 від 26.01.2011 р. по справі про адміністративне правопорушення прийнята з порушеннями Конституції та вищезазначених норм діючого законодавства України, тому є необґрунтованою та незаконною.

ОСОБА_1 не мав можливості вчасно оскаржити постанову серія АА №607790 від 26.01.2011 р., оскільки під час її винесення вона не була вручена ОСОБА_1 відразу.

А тому, суд вважає вимоги позивача правомірними, постанова інспектора ДПС Солом»янського ВДАІ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. штрафу такою, що підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі закриттю.

Відповідно до ст.. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 104,158,159,160,161,162,163,167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серія АА №607790 від 26.01.2011 р.

Скасувати постанову АА №607790 від 26.01.2011 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в розмірі 255 грн., а провадження по адміністративній справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Київської області через Кагарлицький райсуд протягом 10 днів.

Суддя: Іванюта Т.Є.