Справа № 802/3804/15-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

802/3804/15-а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 вересня 2016 р. Справа № 802/3804/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни, розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом Сутисківської селищної ради до Регіональний сервісний центр МВС у Вінницькій області про зобов'язання вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Сутисківська селищна рада до Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про зобов'язання вчинити дії.

В подальшому ухвалою суду від 22.07.2016 було допущено заміну первинного відповідача на Регіональний сервісний центр МВС у Вінницькій області, оскільки після набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" та визнання таким, що втратив чинність Закону України "Про міліцію", в структурі МВС України відбулися зміни, зокрема, функції надання послуг, пов'язаних з реєстрацією автотранспортних засобів віднесено до сфери діяльності сервісних центрів МВС.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення державної реєстрації транспортних засобів. Дане звернення було на підставі рішення Господарського суду про визнання права власності на автомобілі. Проте, Сутисківській селищній раді відмовлено у проведенні державної реєстрації транспортних засобів, з яким позивач не погодився. На підставі вищенаведеного, останній звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить зобов'язати відповідача здійснити реєстрацію транспортних засобів за Сутисківською селищною радою.

Представник відповідача в судове засідання 04.08.2016 не з'явився, попередньо до суду направлено заяву про неможливість явки уповноваженого представника відповідача в судове засідання в зв'язку із перебуванням останнього у черговій відпустці з 01.08.2016 по 21.08.2016. В наступне судове засідання представник відповідача не прибув, по невідомим суду причинам. Заяв та клопотань щодо неможливості прибути в судове засідання на адресу суду не надходило.

З урахуванням положень ст. 128 КАС України, суд прийшов до висновку розглянути справу у письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

Так, відповідно до рішення господарського суду Вінницької області від 24 квітня 2014 року за Сутисківською селищною радою визнано право власності на пожежні автомобілі ЗІЛ-130-80, 1983 р.в., держномер 27-89 ВИЛ та ЗІЛ - 133 Г1, 1979 р.в., держномер 33-66 ВИУ.

Протоколами перевірки технічного стану транспортного засобу від 27.01.2015 року пожежні автомобілі ЗІЛ-130-80, 1983 р.в., держномер 27-89 ВИЛ та ЗІЛ - 133 Г1, 1979 р.в., держномер 33-66 ВИУ визнано технічно справними. (а.с. 10-11)

В подальшому Сутисківська селищна рада звернулась до відповідача із заяву про реєстрацію транспортних засобів марки ЗІЛ-130-80, 1983 р.в., держномер 27-89 ВИЛ та ЗІЛ - 133 Г1, 1979 р.в., держномер 33-66 ВИУ.

Однак, згідно листа №9/4552 від 15.04.2015 року було відмовлено у реєстрації пожежних автомобілів з тих підстав, що не має змоги зареєструвати транспортні засоби за позивачем на підставі рішення господарського суду Вінницької області.

Суд надаючи правову оцінку спірним правовідносинам виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 34 Закону України "Про дорожній рух" державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Відповідно до абзацу 13 частини 1 статті 4 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції Кабінету Міністрів України у сфері дорожнього руху належить визначення порядку здійснення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, проведення їх обов'язкового технічного контролю тощо.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок №1388).

Згідно пункту 1 Порядку №1388 встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Так, позивач звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію транспортних засобів марки ЗІЛ-130-80, 1983 р.в., держномер 27-89 ВИЛ та ЗІЛ - 133 Г1, 1979 р.в., держномер 33-66 ВИУ на підставі рішення господарського суду Вінницької області про визнання права власності на вищезазначені автомобілі.

Згідно листа №9/4552 від 15.04.2015 року відмовлено у реєстрації пожежних автомобілів, посилаючись на те, що не має підстав для реєстрації транспортних засоби за позивачем на підставі рішення господарського суду Вінницької області.

Суд вважає, що відмова відповідача у реєстрації за Сутисківською селищною радою автомобілів марки ЗІЛ-130-80, 1983 р.в., держномер 27-89 ВИЛ та ЗІЛ - 133 Г1, 1979 р.в., держномер 33-66 ВИУ з причини, що надані позивачем документи не можуть бути підставою для реєстрації транспортного засобу є необґрунтованою, оскільки суперечить вимогам Порядку №1388.

Згідно до пунктом 7 Порядку №1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Пунктом 8 зазначеного Порядку передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу.

Водночас суд зауважує, що обставина на яку посилається відповідач відмовляючи селищній раді у проведенні реєстрації, а саме на те, що у рішенням господарського суду Вінницької області відмовлено в частині позовних вимог щодо реєстрації транспортних засобів, не була підставою для відмови у реєстрації автомобілів, з огляду на те, що вищезазначеним рішенням суду визнано саме право власності на автомобілі за позивачем, які підлягають реєстрації.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що відмова у реєстрації належних позивачу транспортних засобів прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для його прийняття.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частини першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіряючи відмову щодо державної реєстрації транспортних засобів на відповідність положенням ст. 2 КАС України, виходячи із заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку.

Здійснення державної реєстрації транспортних засобів покладено на територіальні органи з надання сервісних послуг МВС. Відповідно до внесених змін згідно із Постановою КМ №904 від 09.11.2015 року до Постанови КМ №1388 від 07.09.1998 року державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру МВС.

За сукупністю встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов’язання відповідача зареєструвати автомобілі не підлягають задоволенню, оскільки чинним законодавством обов"язок щодо державної реєстрації транспортних засобів покладено саме на територіальні органи з надання сервісних послуг МВС.

На суд жодним чином не покладено повноваження перебирати функції державних органів щодо прийняття таких рішень. Відповідно до процесуального закону суд дає правову оцінку обставинам під час розгляду та вирішення конкретної справи. На ряду з цим, "суд не може підміняти відповідний орган та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належить до компетенції такого суб’єкта владних повноважень".

Крім того, для проведення державної реєстрації автомобіля власнику необхідно надати до територіального сервісного центру документи, передбачені п.8, 10, 28, 29 постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. №1388 «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».

Здійснення правосуддя в адміністративних судах України базується на принципах адміністративного судочинства, одним з яких є принцип диспозитивності.

Так, згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зважаючи на позовні вимоги позивача про зобов’язання відповідача зареєструвати автомобілі за селищною радою, надавши правову оцінку всім обставинам справи, суд з метою захисту прав та інтересів позивача, в узгодження з вимогами ст. 162 КАС України, вважає, що позов в цій частині слід задовольнити, вийти за межі позовних вимог та захистити права позивача шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії щодо реєстрації автомобілів марки ЗІЛ-130-80, 1983 р.в., держномер 27-89 ВИЛ та ЗІЛ - 133 Г1, 1979 р.в., держномер 33-66 ВИУ за Сутисківською селищною радою.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Регіональний сервісний центру МВС у Вінницькій області вчинити дії щодо здійснення реєстрації автомобілів марки ЗІЛ-130-80, 1983 р.в., держномер 27-89 ВИЛ та ЗІЛ - 133 Г1, 1979 р.в., держномер 33-66 ВИУ за Сутисківською селищною радою.

В решті заявлеих вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна