Справа № 384/430/16-а
Суддя: Сорокіна О. О.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 384/430/16-а

№пр. 2-а/384/6/2016

15 вересня 2016 року

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Сорокіної О.О.

з участю секретаря судового засідання Сачко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Вільшанка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровограді старшого сержанта поліції Рябчука Олексія Борисовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №118802 від 12 липня 2016 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровограді старшого сержанта поліції Рябчука Олексія Борисовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №118802 від 12 липня 2016 року, посилаючись на те, що 12.07.2016 року відносно нього відповідачем було винесено постанову про те, що він цього дня о 14 годині 30 хвилин по вул. Гоголя, 86, в м. Кіровограді, керуючи автомобілем "Hyundai Getz" н.з. "НОМЕР_1", порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Позивач вказує, що відповідачем при складанні оскаржуваної постанови порушено вимоги законодавства, а саме: постанову винесено на місці вчинення правопорушення, а не за місцем його вчинення - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення по вул Панфіловців, 22-б, м. Кіровоград; відповідач при розгляді справи порушив вимоги ст.ст. 245, 278, 279 КУпАП, щодо своєчасності, всебічності, повноти і об'єктивності розгляду справи; при розгляді справи відповідач позбавив позивача прав, передбачених ст. 268 КУпАП. В оскаржуваній постанові не зазначено жодних доказів для доведення вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Позивач вважає вищезазначену постанову незаконною, винесеною з порушенням вимог КУпАП та такою, що підлягає скасуванню. У зв'язку з наведеним позивач просить визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції роти №1 та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №118802 від 12 липня 2016 року, провадження у справі закрити.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність та задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, подав до суду заперечення.

Судом встановлено, що 12.07.2016 року відповідачем по вул. Гоголя, 86, в м. Кіровограді винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №118802, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.7).

Позивачу ставиться в провину те, що він 12.07.2016 року керуючи автомобілем "Hyundai Getz" н.з. "НОМЕР_1" по вул. Гоголя, 86, в м. Кіровограді, порушуючи вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», порушив вимоги п. 8.4 Правил дорожнього руху України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії відповідача є протиправними, а складена ним постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 255 грн. підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як слідує із ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопрядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством. Відповідно до ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору.

Відповідно частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП за загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 257 Кодексу протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема, процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення. Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. З 08 серпня 2015 року вказану статтю доповнено ч. 2, за змістом якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 Кодексу. У частині першій статті 277 Кодексу закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу). Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП посадова особа зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. При цьому, термін "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Правова позиція по даному питанню висловлена Конституційним Судом України в рішення від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Проте, у наведених вище положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. При цьому, суд приймає до уваги, що вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності. Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення (фіксування вчиненого правопорушення) та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Однак, судом встановлено, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не складався на підставі ст. 258 КУпАП, а постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача складена на місці вчинення правопорушення, тією самою посадовою особою, яка виявила дане правопорушення. З огляду на вказане суд зазначає про наступне. Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалівпро адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376. Згідно з п. 3 зазначеної Інструкції протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП. Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 КУпАП. Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов'язок скласти протокол про адміністративне правопорушення. Судом на підставі наявних доказів у справі встановлено, що позивач не погоджувався зі спірною постановою відповідача під час її винесення та з застосуванням адміністративного стягнення. Таким чином, суд вважає, що вказане свідчить про наявність у відповідача обов'язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП. Однак, такий протокол останнім складено не було. Зазначена обставина свідчить про порушення відповідачем приписів вказаної вище Інструкції та ч. 5 ст. 258 КУпАП. Крім цього, п. 18 Інструкції визначено, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення. Проте, справа була розглянута і спірна постанова була винесена відповідачем на місці вчинення правопорушення. Виходячи зі змісту положень КУпАП суд зазначає, що перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом. Оскільки, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється, тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо. Правова позиція по данному питанню висловлена Науково-консультативною радою при Вищому адміністративному суді України в узагальненому науково-консультативному висновку «Застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП» від 01.07.2015 року. Таким чином, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.279 КУпАП України розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз"яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов"язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Як зазначено в резолютивній частині Рішення Конституційного Суду Україні від 26.05.2015 року №5-рп/2015, положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення" необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (п.2.3. Рішення Конституційного Суду Україні від 26.05.2015 року №5-рп/2015).

Крім того, суд звертає увагу, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не відповідає бланку постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі відповідно Додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853.

Згідно з п.8.1 Правил дорожнього руху України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.4 Правил дорожнього руху України визначено поділ дорожніх знаків на групи, до яких також входить заборонний знак 3.34 «Зупинку заборонено».

В постанові, яку оскаржує позивач не з'ясовано жодних фактичних обставин, які б свідчили про те, що позивач в порушення п. 8.4 ПДР України, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги дорожнього знаку «Зупинку заборонено» та здійснив зупинку в зоні дії цього знаку, хоча як вбачається з матеріалів справи відповідач міг і повинен був виконати всі необхідні дії в доведення вини позивача. При винесені відповідачем оскаржуваної постанови, ним не досліджувались жодні фото- та відеоматеріали за допомогою яких зафіксовано порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1. Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що спірна постанова прийнята відповідачем з порушенням повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Даний спір, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, є спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог, тому позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 254, 255, 258, 268, 278-280, 284 КУпАП, ст.ст. 3, 71, 162, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровограді старшого сержанта поліції Рябчука Олексія Борисовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №118802 від 12 липня 2016 року - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в м. Кіровограді старшого сержанта поліції Рябчука Олексія Борисовича щодо винесення постанови серії ПСЗ № 118802 від 12.07.2016 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення вигляді штрафу в сумі 255 гривень за адміністративне правопорушенні передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанову серії ПС3 №118802 від 12 липня 2016 року, винесену інспектором патрульної поліції роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м. Кіровограді старшим сержантом поліції Рябчуком Олексієм Борисовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. - визнати неправомірною та скасувати.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Вільшанський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови, з одночасною подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.О. Сорокіна