Справа № 461/12446/15-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року Справа № 876/3169/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 19 квітня 2016 року у справі №461/12446/15-а за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 земельних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання незаконним частини рішення,-

В С Т А Н О В И В:

18.12.2015р. ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_3 природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування Львівської міської ради, просила визнати незаконним п.1.2 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №605 від 08.08.2014р. «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада» (зі змінами), якими затверджено додаток 2 до рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №605 від 08.08.2014р. «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада» (зі змінами); визнати незаконною відмову Львівської міської ради (лист від 27.07.2015р за №2403-3вих.-2320) щодо погодження вибору місця розташування земельної ділянки загальною площею 0,04га для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою м.Львів, вул.Окружна,69а; зобовязати Львівську міську раду погодити заяву (клопотання) ОСОБА_2, про вибір місця розташування земельної ділянки загальною площею 0,04 га для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою м.Львів, вул.Окружна, 69а та надати дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою м.Львів, вул.Окружна, 69а.

Ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова від 21.12.2015р. відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог про визнання незаконною відмову Львівської міської ради щодо погодження вибору місця розташування земельної ділянки площею 0,04 га для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою:м.Львів, вул.Окружна,69а; зобовязання погодити заяву ОСОБА_2, про вибір місця розташування земельної ділянки, надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 25.01.2016р., із занесенням в журнал судового засідання, задоволене клопотання позивача та залучено співвідповідачем Виконавчий комітет Львівської міської ради.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 19.04.2016р. в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Галицького районного суду м.Львова від 19.04.2016р. та прийняти нову постанову, якою визнати незаконним п.1.2 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №605 від 08.08.2014р. «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада» (зі змінами), якими затверджено додаток 2 до рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №605 від 08.08.2014р. «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада» (зі змінами). Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що п.7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав відмови у наданні дозволу та не передбачено додаткових зобовязань заявника щодо приведення у відповідність документів до стандарту, встановленого п.1.2 рішення Виконавчого комітету ЛМР №605 від 08 серпня 2014 року «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада» (зі змінами). Земельним кодексом не передбачено встановлення додаткових вимог щодо подання громадянами України інших документів, для оформлення землекористування, окрім документів передбачених ст.118 Земельного кодексу України. Також, згідно з ч.6, ч.7 ст.9 Закону України «Про адміністративні послуги» забороняється вимагати від субєкта звернення документи або інформацію для надання адміністративної послуги, не передбачені законом. Таким чином, вважає п.1.2 оскаржуваного рішення незаконним.

В судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали, представник відповідачів та третьої особи просив залишити в силі рішення суду першої інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати в частині мотивів з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 16.07.2015р. ОСОБА_2 звернулась з заявою до Львівського міського голови, Виконавчого комітету Львівської міської ради про вибір місця розташування земельної ділянки, в якій просила погодити вибір місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, місце розташування земельної ділянки: м.Львів, вул.Окружна,69-а, орієнтовний розмір 0,04 га. До заяви додано позначене на відповідному графічному матеріалі бажане місце розташування земельної ділянки (а.с.8,9).

ОСОБА_3 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради від 27.07.2015р. №2403-звих.-2320 позивача повідомлено, що звернення від 16.07.2015р. розглянуто та повернено заявнику, а також вказано перелік документів, які необхідні для оформлення землекористування згідно з рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.08.2014р. №605 «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада» (зі змінами) (а.с.10-11).

При цьому ОСОБА_2 розяснено, що для оформлення землекористування, згідно з Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.08.2014р. №605 «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада», необхідно подати такі документи: заяву на імя Львівського міського голови (додатки 1, 2 до інформаційної картки); план земельної ділянки масштабу 1:500, виконаний спеціалізованою землевпорядною організацією, з зазначеними межами ділянки, вирахуваною загальною її площею, нанесеними червоними лініями (оригінал два примірники); довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, видану відділом Держземагенства м. Львові Львівської області; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, видана відділом Держземагенства у м. Львові Львівської області (про наявність зареєстрованих на заявника правовстановлюючих документів на земельні ділянки); письмову згоду землекористувачів на імя Львівського міського голови щодо вилучення з користування земельної ділянки або її частини у разі долучення земельної ділянки (її частини) з земель цих землекористувачів (засвідчена нотаріально у поточному році); копію паспорта громадянина України (1, 2, 11 сторінки).

Не погоджуючись з відповіддю третьої особи щодо необхідності подання перелічених у листі документів для розгляду заяви, з покликанням на Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.08.2014р. №605, яке ОСОБА_2 вважає незаконним в частині, що порушує її право на одержання земельної ділянки, позивач звернулась із позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення виконкому ЛМР від 08.08.2014р. № 605 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому є правомірним та скасуванню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п. «г» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою, (далі ЗК України) громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до ч.1 ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно до пп. «а» та «б» ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України).

Частиною 6 ст.118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Таким чином, до клопотання про отримання земельної ділянки, яка не перебуває у користуванні інших осіб, для будівництва та обслуговування жилого будинку у власність в межах норм безоплатної приватизації, згідно приписів ч.6 ст.118 ЗК України слід додавати лише графічні матеріали, на яких зазначено її бажане місце розташування. При цьому, уповноваженому вирішувати зазначені питання органу забороняється вимагати додаткові матеріали та документи.

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, законодавством встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за наявності поданого клопотання з додатками, передбаченими ч.6 ст.118 ЗК України.

Відповідно до положень ст.29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад (пп.1); підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна (пп.4).

Згідно з пп.1 п. «а» ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад.

Відповідно до пп.4 п. «б» ч.1 ст.27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: організаційне забезпечення надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012р. №5203-VI (далі Закон №5203-VI) субєктом надання адміністративних послуг на кожну адміністративну послугу, яку він надає відповідно до закону, затверджуються інформаційна і технологічна картки, а у разі якщо субєктом надання є посадова особа, - органом, якому вона підпорядковується.

Інформаційна картка адміністративної послуги розміщується субєктом надання адміністративних послуг на його офіційному веб-сайті та у місці здійснення прийому субєктів звернень.

Частинами 5 та 6 ст.9 Закону №5203-VI встановлено, що перелік та вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, визначаються законом. Забороняється вимагати від субєкта звернення документи або інформацію для надання адміністративної послуги, не передбачені законом.

З матеріалів справи вбачається, що Виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято Рішення №605 від 08.08.2014р. «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада» (зі змінами), п.1.2 якого затверджено Інформаційну та технологічну картки адміністративної послуги погодження вибору місця розташування земельної ділянки (додаток 2).

Пунктом 2 додатку 2 «Інформаційна картка адміністративної послуги погодження вибору місця розташування земельної ділянки» Рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.08.2014р. №605 закріплено перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, порядок їх подання, а саме: 1. Заява на імя Львівського міського голови (додатки 1, 2 до цієї інформаційної картки). 2. План земельної ділянки масштабу 1:500, виконаний спеціалізованою землевпорядною організацією, з зазначеними межами ділянки, вирахуваною загальною її площею, нанесеними червоними лініями (оригінал два примірники). 3. Довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, видана відділом Держземагентства у м. Львові Львівської області. 4. Довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, видана відділом Держземагентства у м. Львові Львівської області (про наявність зареєстрованих на заявника правовстановлюючих документів на земельні ділянки). 5. Копії зареєстрованих правовстановлюючих документів на земельну ділянку (засвідчені нотаріально у поточному році, договір оренди заявником). 6. Письмова згода землекористувачів на імя Львівського міського голови щодо вилучення з користування земельної ділянки або її частини у разі долучення земельної ділянки (її частини) з земель цих землекористувачів (засвідчена нотаріально у поточному році). 7. Копії правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно (договорів купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, свідоцтв про право на спадщину, рішень судів тощо), копії реєстраційних посвідчень або витягів про реєстрацію права власності (засвідчені нотаріально у поточному році). 8. Копія технічного паспорта на обєкт нерухомого майна зразка 1995 року, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», з планом земельної ділянки, експлікацією та відміткою про узаконення самовільного будівництва при наявності такого, чи на гараж (засвідчена львівським комунальним підприємством, що обслуговує житловий фонд, у поточному році), копія розпорядження голови районної адміністрації або рішення суду, на підставі якого узаконене самовільне будівництво. 9. Копія паспорта громадянина України (1, 2, 11 сторінки). 10. Копія статуту підприємства (засвідчена заявником). 11. Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. 12. Довідка про справляння плати за землю за 2 роки, що передують даті подання заяви на оформлення землекористування, з вказаними сумами сплати та заборгованості, видана Державною податковою інспекцією відповідного району м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області. 13. Протокол комісії з релігійних питань при виконавчому комітеті Львівської міської ради.

Аналізуючи рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №605 від 08.08.2014р. в частині затвердження Інформаційної картки адміністративної послуги погодження вибору місця розташування земельної ділянки (Додаток 2) в контексті вимог законодавства, поданого позивачем 16.07.2015р. клопотання та відповіді на нього від 27.07.2015р., суд апеляційної інстанції зазначає, що підпункти 2, 3, 4 пункту 2 Інформаційної картки адміністративної послуги погодження вибору місця розташування земельної ділянки Додатку 2, який затверджений п.1.2 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №605 від 08.08.2014р. «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада» (зі змінами), на які містяться покликання у листі від 27.07.2015р. №2403-3вих-2320, є такими, що не відповідають приписам ч.6 ст.118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону №280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 4 ст.9 КАС України передбачено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_4 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пленумом Верховного суду України у п.5 постанови «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» №9 від 1 листопада 1996 року роз'яснено, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної ОСОБА_4 України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим чи рішення ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Так, зі змісту пп.2 п.2 Інформаційної картки адміністративної послуги погодження вибору місця розташування земельної ділянки Додатку 2 до Рішення №605 від 08.08.2014р. встановлено необхідність подання субєктом звернення плану земельної ділянки масштабу 1:500, виконаний спеціалізованою землевпорядною організацією, з зазначеними межами ділянки, вирахуваною загальною її площею, нанесеними червоними лініями (оригінал два примірники), тоді як відповідно до ст.118 ЗК України до заяви слід додати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Тобто обов'язковою складовою частиною заяви, відповідно до ст.118 ЗК України, є позначене на відповідному графічному матеріалі бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами, тоді як пп.2 встановлено додаткові вимоги до графічних матеріалів, виконання яких потребує залучення спеціалізованої землевпорядної організації та витрату додаткових коштів, що суперечить положенням Земельного кодексу.

Щодо документів зазначених у пп.3 та пп.4 п.2 Інформаційної картки адміністративної послуги погодження вибору місця розташування земельної ділянки Додатку 2 до Рішення №605 від 08.08.2014р., то суд апеляційної інстанції зауважує, що такі ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України не передбачені.

Таким чином, враховуючи, що п.1.2 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №605 від 08.08.2014р. «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада» (зі змінами), затверджено Додаток 2, зокрема, Інформаційну картку адміністративної послуги погодження вибору місця розташування земельної ділянки, п.2 якої містить вимоги щодо обов'язкового долучення до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки додаткових документів, подання яких за змістом та формою не передбачено законом, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підпункти 2, 3, 4 пункту 2 Інформаційної картки адміністративної послуги погодження вибору місця розташування земельної ділянки Додаток 2 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №605 від 08.08.2014р. суперечать нормативно-правовому акту, що має вищу юридичну силу, а саме ст.118 ЗК України, відповідно до якої забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею, а тому є незаконними.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішеннях Вищого адміністративного суду від 21 квітня 2015 р. (справа К/800/38977/14), 18 червня 2015 р. (справа К/800/22472/14), 16 липня 2015 року (справа К/800/63658/14).

Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2016р. у справі №461/2207/16-а (номер в суді апеляційної інстанції 876/4444/16) визнано незаконними підпункти 2, 3, 4 пункту 2 «Перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, порядок та спосіб їх подання, а у разі потреби інформація про умови чи підстави отримання адміністративної послуги» Інформаційної картки адміністративної послуги - погодження вибору місця розташування земельної ділянки (Додаток 2), який затверджений п.1.2 Рішення Львівської міської ради №605 від 08.08.2014р.

Відповідно до ч.5 ст.254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Оскільки до предмету судового захисту входять саме порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, які, як це встановлено судом апеляційної інстанції були порушені субєктом владних повноважень, що і стало підставою звернення позивачем з даним позовом до суду, проте оскільки постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2016р. у справі №461/2207/16-а, визнано незаконним підпункти 2, 3, 4 пункту 2 «Перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, порядок та спосіб їх подання, а у разі потреби інформація про умови чи підстави отримання адміністративної послуги» Інформаційної картки адміністративної послуги - погодження вибору місця розташування земельної ділянки (Додаток 2), який затверджений п.1.2 Рішення Львівської міської ради №605 від 08.08.2014р., а тому аналогічна частина вимог, заявлена позивачем у даній справі у відповідності до вимог ст.254 КАС України на момент розгляду апеляційної скарги та постановлення рішення у даній справі не підлягає до задоволення, оскільки відсутній предмет, який підлягає судовому захисту.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте субєктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способами, визначеними законодавством, є підставою для прийняття рішення про відмову в позові. Судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право.

Як вбачається з підстав та обґрунтувань заявленого позову, позивач вважає що підставою для відмови погодження вибору місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою м.Львів, вул.Окружна,69-а слугувало протиправне рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №605 від 08.08.2014р. в частині п.1.2, яким затверджено Інформаційну та технологічну картки адміністративної послуги погодження вибору місця розташування земельної ділянки (Додаток 2), а тому таке підлягає скасуванню, оскільки прийняте не на підставі, не у межах та не у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України, та не має застосовуватись до вищезазначених правовідносин між позивачем та відповідачем.

Згідно з приписами стаття 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що іншими підпунктами пункту 2 окрім підпункту 1 (Заява на імя Львівського міського голови) та підпунктів 2, 3, 4 Інформаційної картки адміністративної послуги погодження вибору місця розташування земельної ділянки Додатку 2 до Рішення №605 від 08.08.2014р., закріплено перелік документів, які від позивача, як субєкта звернення, не вимагались, а тому такими не порушено право позивача.

Щодо протиправності п.1.2 Рішення №605 від 08.08.2014р. в іншій частині: затвердження Інформаційної картки адміністративної послуги погодження вибору місця розташування земельної ділянки та Технологічної картки адміністративної послуги погодження вибору місця розташування земельної ділянки, Заяв, окрім підстав, які вище досліджені судом апеляційної інстанції слід зауважити, що позивач на такі не покликається, а апеляційним судом під час розгляду справи не встановлені, а тому право позивача не порушує.

Щодо покликання представника позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_3 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради не є повноважним субєктом розгляду звернення щодо погодження вибору місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, а наданий ОСОБА_3 лист-відповідь від 27.07.2015р. не є належним способом розгляду такого звернення, то суд апеляційної інстанції зауважує, що Ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова від 21.12.2015р. відмовлено у відкритті провадження в частині вимог про визнання незаконною відмову Львівської міської ради (лист від 27.07.2015р за №2403-3вих.-2320) щодо погодження вибору місця розташування земельної ділянки загальною площею 0,04га для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою м.Львів, вул.Окружна,69а; зобовязання погодити заяву (клопотання) ОСОБА_2 про вибір місця розташування земельної ділянки, надати дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вказану Ухвалу позивач не оскаржував, а в силу приписів ч.4 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, у відкритті провадження яких суд відмовив.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на фактичних обставинах у справі та вимогах законодавства, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 19 квітня 2016 року у справі №461/12446/15-а скасувати в частині мотивів.

В решті постанову Галицького районного суду м.Львова від 19 квітня 2016 року у справі №461/12446/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_1

Повний текст Постанови складено 14.09.2016р.