Справа № 465/297/16, 2а-465/36/16
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року Справа № 876/4108/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року в адміністративній справі № 456/297/16-а за позовом ОСОБА_2 до Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із зазначеним позовом, в якому, з уточненням позовних вимог, просила визнати неправомірними дії Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду Львівської області щодо припинення виплати їй пенсії як інваліду ІІІ групи з дитинства та зобов'язати відповідача поновити їй виплату пенсії як інваліду ІІІ групи з дитинства, починаючи з 01 червня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона отримувала соціальну пенсію по ІІІ групі інвалідності, як інвалід з дитинства - з 25.01.1996 р. Проте, 01.04.2015 р. Стрийським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду Львівської області припинено виплату їй пенсії, що на її думку є неправомірним.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що оскільки позивач є посадовою особою органу місцевого самоврядування, тому відповідно до Закону № 213-VIII та Закону № 911-VIII, в період з 1 квітня 2015 року виплата пенсії позивачу не здійснюється. Відповідач, припинивши з 01.04.2015 р. виплату пенсії позивачу, діяв відповідно до вимог діючого законодавства.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржила ОСОБА_2, яка вважає, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Тому апелянт просила скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що частиною п'ятою Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зазначає, що неприйняттям спеціальних Законів до 1 червня 2015 року щодо призначення всіх пенсій, автоматично скасовуються всі норми щодо пенсійного забезпечення зазначених осіб, тобто і норма частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зміни до якої були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р., не діє в частині невиплати пенсій працюючим пенсіонерам з 1 червня 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 41 КАС України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Стрийському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду Львівської області, як отримувач соціальної пенсії по ІІІ групі інвалідності, інвалідність з дитинства, з 25.01.1996 р.

Розпорядженням Стрийського міського голови від 31.12.2010 р. № 151-К ОСОБА_2 з 01.01.2011 р. призначено на посаду головного спеціаліста-юриста служби у справах дітей, їй присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування, посада якої віднесена до VI категорії посад, відповідно до статей 10, 15, 16, 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Стрийським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду Львівської області з 01.04.2015 р. припинено виплату вищезазначеної пенсії позивачу.

ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, проте відповідач своїм листом № К-2/11-22 від 20.01.2016 р. відмовив їй у поновленні виплати такої.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року (надалі - Закон № 213-VIII), у абзац другий частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року викладений в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до цього закону не виплачуються».

Аналогічні зміни внесені до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 р. та статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-ІІІ від 07.06.2001 р.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Згідно із пунктом 1 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII цей Закон набирає чинності з 1 квітня 2015 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 р. (надалі - Закон № 911-VIII) абзаци другий та третій частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 р. викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Аналогічні зміни внесені до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 р. та статті .21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-ІІІ від 07.06.2001 р.

Згідно із пунктом 1 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року.

Із аналізу зазначених норм законодавства видно, що з 1 квітня 2015 року виплата пенсії позивачу не здійснюється, оскільки вона є посадовою особою органу місцевого самоврядування і відповідач, припинивши з 01.04.2015 р. виплату їй пенсії, діяв відповідно до вимог діючого законодавства.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим покликання апелянта як на підставу відновлення з 01.06.2015 року виплати пенсії на пункт 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII, оскільки останнім передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України; при цьому вказаний пункт не містить приписів щодо відновлення виплати пенсії як такої, в тому числі, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вказана позиція узгоджується із позицією, викладеною в постанові Вищого адміністративного суду України від 25.02.2016 року К/800/40894/15.

Таким чином, позивач отримуючи пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є посадовою особою органу місцевого самоврядування, а отже дія Закону України № 213-VІІІ від 02.03.2015 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особами у період служби в органах державної влади на неї поширюється в повному обсязі.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року в адміністративній справі № 456/297/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 19 вересня 2016 року.