Справа № 804/2000/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 вересня 2016 р. Справа № 804/2000/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Турової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Бузякова М.Р.,

позивачів: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро питання про закриття провадження у справі

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» Приходько Юлії Вікторівни,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Актабанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства"Актабанк" Приходько Юлії Вікторівни, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Актабанк", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідачем в порушення норм чинного закону не надано відповіді щодо виплати гарантованої суми позивачу, як вкладнику ПАТ «Актабанк» та не сплачено ці кошти на час звернення до суду.

Під час судового розгляду вищевказаної справи у судовому засіданні 15.09.2016р. судом було поставлено питання щодо закриття провадження в означеній справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позивач заперечував щодо закриття провадження у справі №804/2000/16, зазначаючи, що означена справа має розглядатися адміністративним судом.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши думку позивача відносно закриття провадження в означеній справі та проаналізувавши зміст норм права, що регулюють дане питання, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 листопада 2013 року ОСОБА_1 було відкрито рахунок НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Актабанк».

15 січня 2015 року Правлінням Національного банку України винесено постанову № 19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк».

16 січня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №6 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Актабанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Також, позивач зазначав, що станом на початок ліквідаційних процедур ПАТ «Актабанк» на вказаному вище рахунку є залишок у сумі 46054,34грн., що підтверджується довідкою від 19.01.2015р. №197.

11 лютого 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату гарантованої суми відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте відповіді так і не отримав. Кошти у сумі 46054,34грн. виплачено не було.

Станом на час розгляду справи банк перебуває у процедурі ліквідації.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палатою в господарських справах Верховного Суду України на спільному засіданні вже вирішувала питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у спорі цієї ж категорії і у постанові від 16 лютого

2016 року (справа № 21-4846а15) вказала, що виходячи із системного аналізу частини третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року №2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 1 Закону України від

7 грудня 2000 року №2121-ІІІ «Про банки та банківську діяльність», пункту шостого статті 2 Закону №4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому абзацом другим частини другої статті 215 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Зважаючи на те, що банк знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним, на думку суду, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічна позиція також була висловлена Верховним Судом України у постанові від 15.06.2016р.

При цьому відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Наведена норма також кореспондується з приписами ч.2 ст.161 КАС України, якою передбачено, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 3 ст. 157 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що даний спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства, суд приходить до висновку про закриття провадження у даній справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.157, ст.ст.160,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Провадження в адміністративній справі №804/2000/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» Приходько Юлії Вікторівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Актабанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Роз'яснити позивачеві, що з означеними позовними вимогами він може звернутися до відповідного господарського суду.

Повторне звернення з цією ж самою позовною заявою в порядку адміністративного судочинства, відповідно до приписів ч.3 ст.157 КАС України, не допускається.

Повний текст ухвали виготовлено 19 вересня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та у строки, визначені ст. 186 КАС України, та набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України.

Суддя О.М. Турова