Справа № 826/3608/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 вересня 2016 року № 826/3608/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І. , суддів Данилишин В.М. Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Міністра оборони України
до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_1, Міністерство оборони України

провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Міністр оборони України звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_1, Міністерство оборони України про визнання протиправними дій щодо винесення постанови від 16.02.2016 ВП №49182524, визнання протиправною та скасування постанови від 16.02.2016 ВП №49182524.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржувана постанова, якою накладено штраф є безпідставною, оскільки Міністерством оборони України вчинено дії щодо виконання судового рішення.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, проте явку уповноваженого представника в судове засіданні не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про вас, дату та місце судового вирішення справи.

ОСОБА_1 також заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Представник Міністерства оборони України підтримав позовні вимоги.

В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Постановою від 23.10.2015 відкрито виконавче провадження № 49182524 з примусового виконання виконавчого листа виданого Київським окружним адміністративним судом 27.03.2015 № 810/377/14-а про зобов'язання Міністра оборони України вжити заходів щодо виконання рішення Міністра оборони України від 16.02.1999 №678/з про забезпечення полковника юстиції запасу ОСОБА_1 житлом для постійного проживання.

В подальшому, 26.11.2015 на Міністра оборони України накладено штраф за невиконання вказаного вище виконавчого листа та скеровано вимогу державного виконавця про негайне виконання виконавчого листа.

Крім того, 20.01.2016 Міністру оборони України направлено повторно вимогу державного виконавця про виконання згадуваного виконавчого листа.

Також, постановою від 16.02.2016 на Міністра оборони України накладено штраф за невиконання виконавчого листа в сумі 680 грн. та скеровано вимогу державного виконавця.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 6 названого Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Як зазначено вище, постановою від 23.10.2015 відкрито виконавче провадження № 49182524, зазначена постанова отримана представником Міністра оборони України 06.11.2015, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що у строк визначений частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» не виконано, у зв'язку з чим державним виконавцем розпочато примусове виконання виконавчого документу.

Згідно ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Враховуючи викладене, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 10.12.2014 N К/800/54274/14.

Як зазначено вище, виконавчим листом виданим Київським окружним адміністративним судом 27.03.2015 № 810/377/14-а зобов'язано Міністра оборони України вжити заходів щодо виконання рішення Міністра оборони України від 16.02.1999 №678/з про забезпечення полковника юстиції запасу ОСОБА_1 житлом для постійного проживання.

Судом встановлено, що рішенням Міністра оборони України від 16.02.1999 №678/з надано згоду на виділення коштів для придбання п'яти квартир воїнам-афганцям, в тому числі, ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що листом від 23.12.2015 №303/2/762 представник Міністра оборони України повідомив державного виконавця про вчинення дій щодо примусового виконання виконавчого документу, а саме: направлення на адресу ОСОБА_1 листів від 18.11.2015, від 01.12.2015 з пропозицією прибути до Київського квартирно-експлуатаційного управління для вирішення житлового питання., проте останній до Київського квартирно-експлуатаційного управління не прибув.

Крім того, судом встановлено, що 18.12.20015 ОСОБА_1 запропоновано 3-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, проте останній відмовився від запропонованої квартири, що підтверджується копією оглядового направлення.

Щодо доводів ОСОБА_1, що запропонована йому квартира не знаходиться у м. Києві, суд зазначає, що Київський гарнізон не обмежується межами міста Києва, позивачем вчинення дії щодо виконання судового рішення з урахуванням наявних фінансових можливостей.

Оскільки виконавчим документом зобов'язано Міністра оборони України вжити заходів щодо виконання рішення Міністра оборони України від 16.02.1999 №678/з про забезпечення полковника юстиції запасу ОСОБА_1 житлом для постійного проживання, враховуючи, що Міністром оборони України вжито дії (запропоновано квартиру) щодо виконання такого рішення, про що повідомлено державного виконавця, отже на думку суду оскаржувану постанову прийнято за відсутності законодавчо визначених підстав, а відтак постанова підлягає скасуванню.

При цьому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним дій щодо винесення оскаржуваної постанови, оскільки останній в силу норм Закону України «про виконавче провадження» наділений повноваженням щодо накладення штрафу та визнання протиправними дій щодо прийняття постанови про накладення штрафу не матиме правовим наслідком відновлення порушених прав позивача.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскарженої постанови у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в свою чергу позивач довів суду обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 128, 160-165, 167, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити частково позов.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.02.2016 ВП №49182524.

3. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур