Справа № 200/11762/16-а(2а/200/475/16)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2016 рокусправа № 200/11762/16-а(2а/200/475/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В..

за участю:

представника апелянта: ОСОБА_1,

представника відповідача3: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2016 року у справі №200/11762/16-а(провадження №2а/200/475/16) за позовом приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255» до Департаменту Транспорту та охорони навколишнього середовища Дніпропетровської міської ради, приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон», приватного підприємства «Зігфрід-М» про визнання протиправним та скасування рішення конкурсного комітету від 03.11.2015 року, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2016 року задоволено заяву Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 1122» про забезпечення позову, зупинено дію рішення конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу маршрут №156 переможець ПП «Зігфрід-М» , маршрут №79 переможець ПВСП СТО «Карлссон» за підсумками проведеного конкурсу на визначення перевізників на автобусних маршрутах загального користування від 03.11.2015 року та шляхом зупинення дії всіх дозвільних документів на право здійснювати перевезення на цих маршрутах, виданих з 03.11.2015 року.

Не погодившись з ухвалою суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в порушення приписів ст. 117 КАС України суд першої інстанції не навів в оскаржуваній ухвалі жодних мотивів з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, задовольнив заяву про забезпечення позову. Крім того, зі змісту матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «ДАТП 11255» звернулось до суду із позовом, а так само із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, з метою захисту особистих немайнових та майнових прав як споживача послуг пасажирського автомобільного транспорту, водночас згідно із чинним законодавством споживачем послуг пасажирських перевезень є фізична особа пасажир.

Від позивача до суду надійшли письмові заперечення проти задоволення апеляційної скарги ПВСП СТО «Карлссон», на думку позивача доводи зазначені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, у звязку з чим, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Також, від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю представника позивача в іншому судовому засіданні, доказів на підтвердження існування вказаних обставин не надано.

Колегія суддів, порадившись на місці, враховуючи обмеженість строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, наявність заперечень представників інших сторін проти відкладення розгляду справи та з огляду на відсутність доказів зайнятості представника позивача в іншому судовому засіданні (не надано судової повістки про виклик до суду, ухвали про призначення справи до розгляду, документу про відрядження представника позивача, тощо), ухвалила в задоволенні клопотання позивача відмовити, та здійснювати розгляд справи за участю осіб, які зявились до судового засідання.

Дослідивши обставини справи та перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02 липня 2016 року ПрАТ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255» звернулось до суду з адміністративним позовом в якому просило:

- Скасувати рішення конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу на автобусних маршрутах загального користування на обєктах конкурсу маршрут №156 переможець ПП «Зігфрід-М», маршрут №79 переможець ПВСПСТО «Карлссон» за підсумками проведеного конкурсу на визначення перевізників на автобусних маршрутах загального користування що проведений 03.11.2015 року та всі дозвільні документи (договори, паспорта маршрутів та інші документи), що були видані за підсумками конкурсу з дня його проведення 03.11.2015 року;

- Скасувати рішення конкурсного комітету, щодо встановлення строку, на який укладаються договори з перевізником на обєктах конкурсу, маршрутах №76,76А,78 та зобовязати Департамент транспорту та охорони природного навколишнього середовища Дніпропетровської міської ради внести зміни в договори, що видані за підсумками конкурсу 03.11.2015року, встановити строк дії договорів 5 років, у відповідності з статтею 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» та статтею 53 постанови КМУ №1081 «Про порядок проведення конкурсу;

- Визнати таким, що не відповідає нормам наказу №285 від 12.04.2007 року Міністерства транспорту та звязку України, яким затверджено «Порядок визначення класу автобусів, сфери їхнього використання за видами сполучень та режиму руху» рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №1997 від 28.05.2013 року про «Умови перевезення та організації проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Дніпропетровську в частині прийнятих характеристик автобусів категорії М2 (клас В) за кількістю місць для сидіння, та зобовязати Департамент транспорту та охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської міської ради внести зміни у відповідності з наведеним нормативним актом.

Того ж дня позивач подав до суду заяву про забезпечення адміністративного позову в якій просив: зупинити дію рішення конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу на автобусних маршрутах загального користування на обєктах конкурсу маршрут №156 переможець ПП «Зігфрід-М», маршрут №79 переможець ПВСП СТО «Карлссон» за підсумками проведеного конкурсу на визначення перевізників на автобусних маршрутах загального користування від 03.11.2015 року та зупинити дію всіх дозвільних документів на право здійснювати перевезення на цих маршрутах, виданих 03.11.2015 року. (договори та паспорти маршрутів); заборонити Департаменту транспорту та охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської міської ради, ПП «Зігфрід-М» та ПВСП СТО «Карлссон» вчиняти дії щодо реалізації та здійснення перевезень пасажирів на автобусних маршрутах №156; на підставі ст. 55 п. 6 постанови КМУ №1081, як механізм реалізації ст. 117, 118 КАС України, у разі винесення судом ухвали про забезпечення позову на строк дії ухвали визначити позивача тимчасовим перевізником.

Задовольняючи частково заяву позивача про забезпечення адміністративного позову та приймаючи ухвалу про зупинення дії рішення конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу маршрут №156 переможець ПП «Зігфрід-М» , маршрут №79 переможець ПВСП СТО «Карлссон» за підсумками проведеного конкурсу на визначення перевізників на автобусних маршрутах загального користування від 03.11.2015 року та шляхом зупинення дії всіх дозвільних документів на право здійснювати перевезення на цих маршрутах, виданих з 03.11.2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо є очевидними ознаки протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Підставами для забезпечення позову є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття таких заходів; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлюють винесення відповідної ухвали, за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням доказів, що долучені до клопотання для його обґрунтування, керуючись законом.

Відповідні підстави, згідно п. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України, повинні бути зазначені та обґрунтовані у клопотанні особи щодо забезпечення позову.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі з приводу порушення яких заявлено адміністративний позов.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для звернення позивача до суду з адміністративним позовом та клопотанням про його забезпечення слугувала незгода позивача із рішенням конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу по маршрутах №79 та №156, та подальшої видачі їм дозвільних документів на здійснення пасажирських перевезень автомобільним транспортом.

Водночас, позивач не зазначає, в чому саме полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, чому захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, та чи є очевидними ознаки протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

В обґрунтування як позову так і заяви про забезпечення позову позивачем зазначено лише про порушення, що на його думку, мали місце під час проведення конкурсу перевізників, та не наведено жодних доводів на підтвердження обовязкових підстав, визначених ст. 117 та 118 КАС України, для можливості забезпечення позову в адміністративній справі.

Суд зазначає, що під забезпеченням позову слід розуміти саме захист вже порушених прав позивача на час розгляду адміністративної справи до прийняття рішення по суті позовних вимог, оскільки ст. 6 КАС України, не допускається захист прав особи на майбутнє.

Водночас, забезпечення адміністративного позову не є самостійним способом захисту порушеного права, та не повинне призводити до вирішення позовних вимог або досягнення іншої мети особи без розгляду адміністративного позову по суті позовних вимог.

Позивачем в обґрунтування своїх вимог про забезпечення адміністративного позову та на підтвердження обставин, що свідчать про очевидну протиправність дій митних органів не надано жодних належних та допустимих доказів, які б в силу приписів ст. 69-71 КАС України, свідчили про наявність обставин визначених ст. 117 КАС України, що зумовлюють необхідність забезпечення адміністративного позову.

Вказане, у своїй сукупності свідчить про відсутність очевидної протиправності дій відповідача у справі, як однієї з основних підстав для забезпечення адміністративного позову до набрання законної сили судовим рішенням.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу й на те, що ні з адміністративного позову, клопотання про забезпечення позову ні з матеріалів справи не вбачається підстав вважати, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

В свою чергу, стосовно доводів позивача про те, що видача дозвільних документів на здійснення третіми особами транспортних пасажирських перевезень по маршрутах №79 та №156 позначаться на його господарській діяльності, суд зазначає, що відновлення права позивача на отримання упущеної вигоди може бути здійснено в порядку господарського судочинства в разі, якщо за наслідками розгляду справи його позовні вимоги буде задоволено.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи заявника апеляційної скарги з приводу того, що обґрунтування вимог позивача із посиланням на порушення його прав як споживача послуг є недоречним оскільки споживачем транспортних послуг з перевезення пасажирів міським транспортом відповідно до Закону є фізичні особи, а не підприємства установи та організації.

Також суд зазначає, що у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства недопустимим є забезпечення адміністративного позову шляхом звуження прав та інтересів третіх осіб, в даному випадку судом першої інстанції було порушено приписи Закону та прийнято рішення, яким порушено інтереси невизначеного кола осіб, зокрема осіб споживачів транспортних послуг м. Дніпропетровська в частині позбавлення їх права на користування міським транспортом по маршрутах №79, №156.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційних скарг стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали суду першої інстанції, та відсутності правових підстав для вжиття заходів для забезпечення адміністративного позову у даній справі, зокрема, у спосіб заявлений позивачем.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2016 року про забезпечення адміністративного позову приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255» слід скасувати, а в задоволенні заяви відмовити.

На підставі ст. 94 КАС України, який прийняв рішення своєю ухвалою вирішує питання щодо розподілу судових витрат, відтак, з урахуванням задоволення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з позивача у справі на користь апелянта суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн.

Керуючись ст. 117, 118,ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, 199, ст.202, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» - задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2016 року у справі №200/11762/16-а(провадження №2а/200/475/16) скасувати та прийняти нову.

В задоволенні заяви приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255» про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255» на користь приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко