Справа № 2-а-3564/09/1970
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року Справа № 876/12259/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представників позивача Мисян Р.О., Вароди П.Б.,

представника відповідача Олексюка Р.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі за позовом Приватного підприємства «Моноліт М» до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «Моноліт М» (надалі ПП «Моноліт М») 30.11.2009 року звернулося в суд з адміністративним позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (надалі Тернопільська ОДПІ), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ №/170406 від 20.11.2009 року, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 361452,50 грн. (з яких 240879 грн. - основний платіж та 120573,50 грн. - штрафні санкції) з підстав невірного визначення податковим органом розміру звичайної ціни за відчуження 28.07.2008 року нежитлового приміщення площею 850 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4

Судовий розгляд даної справи проводився неодноразово.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 січня 2010 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року вказану вище постанову було скасовано, а адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ №/170406 від 20.11.2009 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 червня 2015 року вказані вище постанови скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Востаннє постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року, яка є предметом цього апеляційного перегляду, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ №/170406 від 20.11.2009 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Тернопільська ОДПІ оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права та не враховано всіх обставин, що мають значення для справи. Апелянт зазначає, що Тернопільська ОДПІ при визначенні звичайних цін діяла відповідно до чинного законодавства та належним чином довела, що ціна договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 укладеного між ПП «Моноліт М» та ОСОБА_4 не відповідає рівню звичайної ціни, а відтак правомірно донарахувала грошові зобов'язання з податку на додану вартість.

У судовому засіданні представники позивача вимоги апеляційної скарги заперечили та просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача при апеляційному розгляді апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що Тернопільською ОДПІ проведена планова виїзна перевірка ПП «Моноліт М» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2006 року по 30.06.2009 року, за результатами якої встановлено порушення п. 4.1, п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме заниження в липні 2008 року бази оподаткування податку на додану вартість на різницю між звичайною та ціною продажу 1/2 частини нежитлового приміщення площею 850.0 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, приватному підприємцю ОСОБА_4, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 240807 грн.00 коп.

За результатами даної перевірки складений акт № 9443/23-522/30135495 від 16.10.2009 року, яким зафіксовано порушення позивачем вимог пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1, п. 4.2 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»., що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 240879 грн..

На підставі акта перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 20.11.2009 року № /1/70406, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 361452,5 грн. (з яких: 240879 грн. - основний платіж та 120573,5 грн. - штрафні (фінансові) санкції);

За результатами адміністративного оскарження, податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга - без задоволення.

Судом першої інстанції також встановлено і не заперечується сторонами, що згідно договору купівлі-продажу від 28.07.2008 року - продавець - ПП «Моноліт М» передало у власність покупцю - приватному підприємцю - фізичній особі ОСОБА_4 нерухоме майно, а саме частину нежитлового приміщення №2 літера Б площею 850 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Продаж за домовленістю сторін вчинений на загальну суму 64463 грн. 80 коп. без ПДВ, які покупець сплатив 28.07.2008 року продавцю.

Відповідно до «Висновку про вартість майна» від 27.08.2008 року, проведеного оцінювачем TOB «Орієнтир-Реформа» ринкова, продажна вартість приміщення по АДРЕСА_1, площею 850 м.кв. без врахування ПДВ становить 1268500 гривень.

Тернопільською ОДПІ направлений запит від 05.10.2009 року №60714 до агенції нерухомості «Олімп», щодо вартості не житлового приміщення площею 850 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, яка склалася на внутрішньому ринку м. Тернополя станом на 27.07.2008 року.

Згідно відповіді №347 від 14.10.2009 року вищенаведеної агенції вартість нежитлового приміщення на внутрішньому ринку м. Тернополя станом на 01.06.2008 року по АДРЕСА_1, становила 1300 грн. за 1 м.кв., тобто вартість частини проданого приміщення мала становити не менше 1105000,00 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ціна, яка зазначена у договорі купівлі-продажу нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, є звичайною ціною і відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Проте колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість» база оподаткування операції з поставки товарів ( робіт, послуг) без оплати або з частковою оплатою їх вартості коштами у межах бартерних (товарообмінних) операцій, здійснення операцій з безоплатної передачі товарів ( робіт, послуг), натуральних виплату рахунок оплати праці фізичним особам, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, передачі товарів ( робіт, послуг) в межах балансу платника податку для невиробничого використання, витрати на яке не відносяться до валових витрат виробництва (обігу) і не підлягають амортизації, а також пов'язаній з продавцем особі чи суб'єкту підприємницької діяльності, який не зареєстрований як платник податку, база оподаткування визначається виходячи з фактичної ціни операції, але не нижчої за звичайні ціни.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

У разі якщо звичайна ціна на товари (послуги) перевищує договірну ціну на такі товари (послуги) більше ніж на 20 відсотків, база оподаткування операції з поставки таких товарів (послуг) визначається за звичайними цінами.

Згідно п. 1.18 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами, визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»

Відповідно до пп. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Згідно з пп. 1.20.8 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

При проведенні перевірки ПП «Моноліт М» Тернопільською ОДПІ було направлено запит платнику щодо обгрунтування рівня договірних цін (лист від 12.10.2009 року №123-05).

Згідно відповіді на запит (лист від 13.10.2009 року №11) ПП «Моноліт М» обгрунтував рівень реалізаційної ціни витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 22.07.2008 року №19621269. Згідно витягу вартість всього приміщення площею 1708,7 кв.м. складає 129587,53 грн.

Разом з тим, податковим органом направлено запит від 05.10.2009 року №60714/7/23-05 в агенцію нерухомості «Олімп» з проханням надати інформацію щодо вартості нежитлового приміщення, яка склалась на внутрішньому ринку м. Тернополя.

Згідно відповіді від 14.10.2015 року №347 СПД ОСОБА_5 повідомив, що станом на 01.06.2008 року вартість 1 кв.м. по АДРЕСА_1 становить 1300 грн./кв.м. (тобто, орієнтовна вартість /4 приміщення - 1105000грн.(1300грн.* 850кв.м.)).

У відповідності до пп. 1.20.2 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну.

При цьому, умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

В матеріалах справи містяться дані про незалежну оцінку спірного майна, проведеного ТОВ «Орієнтир-Реформи» 27.08.2008 року на замовлення покупця цього приміщення ОСОБА_4.( т.1 а.с.10-11).

Податковим органом для визначення рівня звичайної ціни був взятий саме цей висновок про вартість майна частини нежитлового приміщення площею 850 кв. м., яке розташоване по АДРЕСА_1, який складений ТОВ «Орієнтир-Реформи» і складає 1 268500 грн.

Колегія суддів погоджується з апелянтом, що розмір звичайної ціни на час відчуження частини цього приміщення визначена вірно, так як зазначений вище висновок було зроблено внаслідок незалежної оцінки ліцензованою організацією на замовлення самого покупця цього приміщення ОСОБА_4 з метою відчуження. Базою оцінки є ринкова вартість приміщення,що максимально наближена до дати продажу(продаж - 27.07.2008 року, оцінка-26.08.2008 року). Оцінку об'єкта проведено порівняльним методом, при застосуванні якого використані дані баз даних агенцій з нерухомості та пропонування для продажу нежитлової нерухомості, що опубліковані в періодичній пресі м.Тернополя. Вона (оцінка), також, відповідає вимогам підпункту 1.20.1 - пункту 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» щодо ідентичності товару та вимогам підпункту 1.20.2 - пупкту 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» щодо наявності співставних умов на ринку ідентичних товарів.

Колегія суддів, також, звертає увагу на те, що вартість нежитлового приміщення площею 850 кв.м, яке належить ОСОБА_4 в розмірі 1 268 500 грн. об'єктивно підтверджено копією договору про поділ житлового приміщення від 21.10.2008 року (наявного в матеріалах справи (а.с.29 т. 2)), в якому зазначено, що вартість нежитлового приміщення площею 850 кв.м., яке належить ОСОБА_4 складає 1 268 500 грн. ( п. 1.6 договору).

Тобто, покупець цього приміщення ОСОБА_4 іншу вартість придбаного приміщення у позивача, крім 1 268 500 грн. не називає і цим самим спростовує її вартість у сумі 64463 грн., що занижує базу оподаткування майже у 20 разів.

У своєму поясненні від 08.10.2009 року ПП ОСОБА_4 та представник позивача у судовому засідання вказують на те, що першою замовлено та проведено ТОВ «Орієнтир-Реформа» експертну оцінку приміщення з метою отримання кредиту в банку, проте це спростовується самим експертним висновком, де зазначено, що метою визначення вартості об'єкту є його відчуження.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження звернення за кредитом чи отримання вищевказаного кредиту в банку, як і відсутні жодні документи на підтвердження здійснення ОСОБА_4 великого обсягу будівельних робіт у реалізованому їй приміщенні до моменту укладення договору купівлі-продажу. При цьому, будь які документи, які б свідчили про те, що нежитлове приміщення площею 850 кв. м., яке розташоване по АДРЕСА_1 перебувало в оренді, суборенді чи в користуванні ОСОБА_4 до придбання також відсутні.

На думку колегії суддів, вищевказані обставини судом першої інстанції не взяті до уваги, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, а відтак висновок про неправомірність податкового повідомлення-рішення від 2011.2009 року № /170406 є помилковим.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198 п. 3, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі №2-а-3564/09/1970 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Моноліт М» відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

О.І.Мікула

Постанова у повному обсязі складена 20.09.2016 року.