Справа № 756/6010/16-а
Суддя: Луценко О. М.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

07.09.2016 Справа № 756/6010/16-а
унікальний № 756/6010/16-а
провадження № 2-а/756/232/16
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві, начальника відділу обслуговування громадян в Оболонському районі Ступаковської Світлани Василівни, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, заступника начальника головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві Глущенко Світлани Аркадіївни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві, начальника відділу обслуговування громадян в Оболонському районі Ступаковської Світлани Василівни, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, заступника начальника головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві Глущенко Світлани Аркадіївни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивує тим, що він до 01.12.1993 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вказав, що з 06.11.2015 року постановою Оболонського районного суду м. Києва йому презначено пенсію науково- педагогічного працівника відповідно до Закону України від 13.12.1991року №1977-ХІІ « Про наукову і науково- технічну діяльність» з 29.10.2014р., однак відповідач при призначенні пенсії застосував показник середньої заробітної плати в розмірі 1 197, 91 грн. за 2007 рік.

Листом Центральне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що оскільки він отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а 06.11.2015 року йому було призначено пенсію науково- педагогічного працівника із застосуванням середнього показника за 2007 рік, тому це слід рахувати не як нове призначення пенсії, а як переведення з одного виду пенсії на інший.

Посилаючись на те, що відповідач неправомірно застосував при призначенні пенсії за віком показник середньої заробітної плати за 2007 рік у сумі 1 197,91 грн., ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, в якому просить зобов'язати Центральне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити йому перерахунок та виплату пенсії із застосувавнням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні працівника за видом економічної діяльності « Професійна, наукова та технічна діяльність», з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2011, 2012 та 2013 роки, стягнути з відповідачів на користь позивача грошові кошти в розмірі 125 118,17грн. відшкодування матеріальної шкоди та 24 617,64грн. моральної шкоди завданої протиправними діями.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники відповідачів (Центрального об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві) у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що пенсія призначена позивачу відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 01.12.1993 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» .

06.11.2015 року постановою Оболонського районного суду м. Києва йому презначено пенсію науково- педагогічного працівника відповідно до Закону України від 13.12.1991року №1977-ХІІ « Про наукову і науково- технічну діяльність» з 29.10.2014р.

Позивач звернувся з заявою до Відповідача, в якій просив надати роз'яснення, щодо розрахунку призначеної пенсії.

Листом Центральне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що оскільки він отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а 06.11.2015 року йому було призначено пенсію науково- педагогічного працівника із застосуванням середнього показника за 2007 рік, тому це слід рахувати не як нове призначення пенсії, а як переведення з одного виду пенсії на інший то згідно п. 2 ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Таким чином призначена пенсія за віком із застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік в сумі 1 197, 91 грн., оскільки пенсія за вислугу років призначена до 2007 року.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» (в редакції чинної в момент виникнення спірних правовідносин) пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 23 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

Згідно ч. 10 ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» (в редакції чинної в момент виникнення спірних правовідносин) для обчислення заробітку під час призначення пенсії науковому (науково-педагогічному) працівнику застосовується середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Статтею 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 04.03.2004 № 257 передбачено, що пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 60 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 23 цього Закону та частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

Згідно ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено переведення з одного виду пенсії за цим законом на інший.

Отже, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

У випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», при розрахунку пенсії такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, необхідно було застосувати показники середньої заробітної плати за 2011-2013роки, а не показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях України за 2007 рік.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту цієї норми випливає, що в такому порядку розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. (правовий висновок ВАСУ, Стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру).

Згідно даного висновку п. 3.3 Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди розглядається в адміністративному судочинстві, якщо вона була заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин і якщо вона заявлена в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Згідно п. 3.1 Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Майнові елементи у законодавчому визначенні (дефініції) моральної шкоди відсутні. Отже, моральна шкода є немайновою.

Важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб є встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди. Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Вимога позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 24 617,64 грн., задоволенню не підлягає, оскільки позивач не надав доказів заподіяння йому моральних і фізичних страждань, або інших негативних явищ, не зазначив ступінь вини відповідача.

Окрім того в матеріалах справи міститься розрахунок відшкодування матеріальної шкоди, однак позивач не надав жодного документального підтвердження, що відшкодуванню підлягає саме ця сума грошових коштів.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України від 13.12.1991року №1977-ХІІ « Про наукову і науково- технічну діяльність», статтями 9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167, 183-2, 244-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві, начальника відділу обслуговування громадян в Оболонському районі Ступаковської Світлани Василівни, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, заступника начальника головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві Глущенко Світлани Аркадіївни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за видом економічної діяльності «професійна, наукова та технічна діяльність» за три календарні роки, які передують року призначення.

Зобов'язати Центральне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії із застосувавнням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні працівника за видом економічної діяльності « Професійна, наукова та технічна діяльність», з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2011, 2012 та 2013 роки.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подано через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів після отримання копії постанови стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя О.М.Луценко