Справа № 592/3017/16-а
Суддя: Бичков І. Г.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/3017/16-а
Провадження №2-а/592/83/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

при секретарі: Троценко Ю. Ю. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України Сумської Митниці ДФС до заступника начальника Міщенка Юрія Анатолійовича про визнання постанови протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

25.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України Сумської Митниці ДФС до заступника начальника Міщенка Юрія Анатолійовича про визнання постанови протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення, в якій він зазначив про те, що постановою № 0067/80502/16 від 09.03.2016 року заступника начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС Міщенка Ю. А. його - ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України та було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн. . Він вважає вищезазначену постанову протиправною та просить суд скасувати її з наступних підстав. 10.02.2015 року ним ОСОБА_1 через Сумську митницю ДФС пункт пропуску "Юнаківка" було ввезено ТЗ "Mercedes BENS Е 270" , реєстраційний номер WI 8176 S VIN-код: НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ DR|BAI 2781762 (польської реєстрації, випуск 15.03.2001 року) , для управління та комерційного використання на територію України, де знаходиться представництво ТОВ "Генесія Груп СП.З О.О." м. Суми, вул. Воєводіна, 8. Переміщення ТЗ на митну територію України було здійснено за спрощеною процедурою на підставі Стамбульської Конвенції "Про тимчасове ввезення" від 26.06.1990 року та ст. 189 МК України. Автомобіль "Mercedes BENS Е 270" , реєстраційний номер WI 8176 S VIN-код: НОМЕР_1, д. н. НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію DR|BAI 2781762, належить на праві власності підприємству - фірма "Генесія Груп" ТОВ, що підтверджується реєстраційними документами серія DR|BAI 2781762 та п. 1.2 договору № 050215. ТЗ було надано йому - ОСОБА_1 в особисте управління на підставі Договору доручення на комерційне використання ТЗ № 05/02/15 від 05.02.2015 року в офіційному перекладі на закордонний паспорт на ім'я ОСОБА_1 з польської фірмою ТОВ "Генесія Груп" та правочину від 05.02.2014 року. Під час проходження митного контролю ним було заявлено про режим "тимчасове ввезення ТЗ" на підставі міжнародної Конвенції "Про тимчасове ввезення" від 26.06.1990 року терміном на 1 рік, для здійснення в рамках Конвенції комерційного міжнародного безоплатного перевезення вантажів належних замовнику, а також комерційного безоплатного перевезення вантажів, які призначаються для замовника або представництва на території України, через територію України, з території України, п. 1.1, 1.2 договору. Будь-яких зауважень з боку працівників митниці щодо правомірності в'їзду на територію України для комерційного використання в інтересах фірми "Генесія Груп" ТОВ та представництва в митному режимі "тимчасове ввезення" заявлено не було, декларування та внесення грошової застави він не здійснював. 10.02.2016 року під час перетину ним кордону через пункт пропуску "Юнаківка" Сумської митниці ДФС в напрямку виїзду з України до РФ на автомобілі "Mercedes BENS Е 270" , реєстраційний номер WI 8176 S VIN-код: НОМЕР_1, д. н. НОМЕР_2, який належить на праві власності підприємству - фірма "Генесія Груп" ТОВ, під його керуванням Сумською Митницею ДФС було заявлено про порушення ним строків ввезення на митну територію України ТЗ через пункт пропуску "Юнаківка" Сумської митниці ДФС 10.02.2016 року у митному режимі "транзит" на строк встановлений ст. 95 МК України та складено протокол про порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 МК України. Постанова в справі про порушення митних правил № 0067/80502/16 йому була надіслала поштою, яку він отримав 19.03.2016 року (копія поштового конверту додається) . Він вважає, що порядок визначення митного режиму ввезеного ним автомобіля "Mercedes BENS Е 270" , реєстраційний номер WI 8176 S VIN-код: НОМЕР_1, д. н. НОМЕР_2, врегульовано Стамбульською Конвенцією про тимчасове ввезення, вимог якої він чітко дотримувався при перетині кордону. Тому визначення ввезення ним автомобіля у режимі "транзит" органами Державної фіскальної служби України Сумської митниці вважає невірними, а дії зазначеного митного органу про винесення стосовно нього постанови № 0067/80502/16 від 09.03.2016 року неправомірним. Законом України "Про приєднання України до Конвенцій про тимчасове ввезення" від 24.03.2004 року Україна приєдналася до Конвенції " Про тимчасове ввезення" від 26.06.1990 року. Положення ч. 3 ст. 1 Законодавства України з питань державної митної справи зазначає, якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України. Положенням ч. 2 ст. 2 "Конвенцій про "тимчасове ввезення"" від 24.03.2004 року передбачено, що режим тимчасово ввезення надається з загальним умовним звільнення від ввізного мита і податків та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру. У додатку С до ст. 2 цієї Конвенції передбачено, що правом на тимчасове ввезення відповідно до ст. 2 Конвенції користуються ТЗ комерційного використання. Відповідно до додатку С до Конвенції "Конвенцій про "тимчасове ввезення"" комерційне використання означає - платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів. Згідно ст. 4 МК України ТЗ комерційного призначення - це будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах) , судно на повітряних подушках, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні ТЗ, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовується в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із ТЗ комерційного призначення. Відповідно до ст. 4 МК України ТЗ особистого користування - це наземні ТЗ, які використовуються виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно. У відповідності до п. 25 ст. 4 МК термін "митний режим" визначено, як комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення. Положення ст. 71 МК "Вибір та зміна митного режиму" передбачено, що декларант має право обирати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначений цим Кодексом поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим кодексом. Митний режим, яким поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до ч. 1 цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для тарифів, що переміщуються у такий інший митний режим. Згідно ч. 1 ст. 257 МК декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою нормою (письмовою,усною,шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. З вищезазначеної норми випливає, що МК України передбачено можливість усного декларування точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Положення ч. 4 ст. 92 МК "Умови поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту" . Визначено для поміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: 1) подати органу доходів і зборів митну декларацію (документ, який відповідно до статті 94 цьцго Кодексу використовується замість митної декларації) , товарно-транспортний документ на перевезення та рахунок-фактуру (інвойс) або інший документ, який визначає вартість товару; 2) у випадках, визначених законодавством, надати органу доходів і зборів дозвільний документ на транзит через митну територію України, який видається відповідними уповноваженими органами; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу. Ч. 4 ст. 94 МК "Документи, що використовуються для декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту" для декларування у митний режим транзиту товарів, що переміщуються будь-яким видом транспорту, крім випадків, визначених цією статтею, використовується митна декларація (у тому числі попередня митна декларація) . Відповідно до вимог ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладена на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання. Згідно ст. 105 МК у митний режим "тимчасового ввезення" з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1 - В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) , на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу. Ст. 1 Конвенції зазначено, що кожна із Договірних сторін зобов'язана надавати згоду на тимчасове ввезення товарів (у тому числі ТЗ) , зазначених у Додатку до цієї Конвенції. Ст. 1. Додатку С до Конвенції встановлено, що комерційне використання означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів, а приватне (особисте) використання означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного призначення. Згідно ст. 2 Додатку до Конвенції користуються правом на тимчасове ввезення ТЗ комерційного чи приватного використання. Згідно п. "а" ст. 5 Додатку С до Конвенції ТЗ комерційного використання повинні бути зареєстровані на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на особу, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення і мають ввозитися та використовуватися особами, які здійснюють свою діяльність з такої території. Відповідно до ч. 1 ст. 366 МК України громадяни самостійно обирають один з 2-х каналів для проходження митного контролю. Згідно з Додатком А до Конвенції про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року Додаток щодо документів на тимчасове ввезення (книжка АТА, книжка СЮР) при тимчасовому ввезенні ТЗ комерційного призначення, особа, яка його ввозить, зобов'язана подати митному органу документ на тимчасове ввезення, що використовується для тимчасового ввезення ТЗ. Ч. 1 ст. 381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється ввозити ТЗ особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян та внесення на рахунок митного органу,що здійснив пропуск таких ТЗ на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких ТЗ на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюється на ТЗ постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, що підтверджується відповідними документами. Дій, які б підтверджували знаходження його автомобіля на території України у режимі транзит, ним не було вчинено (декларування, та внесення застави) , а напроти він дотримувався терміну перебування ТЗ на території України у один рік у відповідності до Конвенції. Гл. 55 розд. XII МК України передбачено, що переміщення громадянином-резидентом ТЗ постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжується обов'язковим письмовим декларуванням цього ТЗ виконанням інших формальностей, передбачених МК (письмового зобов'язання про зворотне вивезення, застосування заходів гарантування тощо) . П. "а" ст. 7 Додатку до Конвенції зазначається, що незважаючи на положення ст. 5 цього Додатку, ТЗ комерційного використання можуть використовуватися третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані чи постійно проживають на території тимчасового ввезення. Відповідно до ст. 6 Додатку С до Конвенції згода на тимчасове ввезення ТЗ надається без вимагання митного документа або гарантії. Тому він вважає, що правомірно, в рамках митного законодавства України та Конвенції від 26.06.1990 року, ввіз на митну територію України автомобіль "Mercedes BENS Е 270" , реєстраційний номер WI 8176 S VIN-код: НОМЕР_1, д. н. НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію DR|BAI 2781762, який належить на праві власності підприємству - фірма "Генесія Груп" ТОВ, що підтверджується реєстраційними документами серія DR|BAI 2781762, для комерційного призначення відповідно до п. 1.2 договору № 050215, правочином 05.02.2014 року. Крім того він вважає, що постанова № 0067/80502/16 від 09.03.2016 року заступника начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС Міщенка Ю. А. винесена після перебігу строку притягнення до адміністративної відповідальності у відповідності до вимог ч. 1 ст. 467 МК України, адміністративне стягнення на порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через 6 місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органом доходів і зборів справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені ст. ст. 469, 477 - 481, 485 МК України, не пізніше ніж через 6 місяців з дня виявлення цих правопорушень. Відповідно до постанови Сумської митниці ДФС від 09.03.2016 року митний орган вважає, що у відповідності до ст. 95 МК протягом 10 діб він повинен виїхати з України, а саме: 20.02.2015 року. Тому він вважає, що строк притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України, що не є тривалим правопорушенням у відповідності до вимог ст. 467 МК України, було пропущено. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 72 КАС підставою для звільнення від доказування є обставини, встановленні судовим рішення в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено обставини. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.07.2015 року, яка набрала законної сили, вже було встановлено неправомірність дій Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС саме при аналогічних обставинах, де він був позивачем, а також постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016 року по справі № 592/6175/15-а, де були встановлені неправомірні дії ДФС та була скасована постанова. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251, 293, 294 КпАП України; ст. ст. 4, 467, 470 МК України; ст. ст. 11, 71, 72, 86, 159 - 163, 171-2 КАС України, Конвенції "Про тимчасове ввезення" від 26.06.1990 року, він просив: 1. Визнати протиправною та скасувати постанову № 0067/80502/16 від 09.03.2016 року заступника начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС Міщенка Ю. А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України у виді штрафу у розмірі 8500 грн. . 2. Витребувати у відповідача - Державної фіскальної служба України Сумська Митниця ДФС: 40020 м. Суми, вул. Воровського, 24, адміністративні матеріали за ч. 3 ст. 470 МК України відносно ОСОБА_1 3. Зупинити виконання постанови ОСОБА_1 до вирішення питання по суті (вхідний № 11639/16вх від 25.03.2016 року) (а. с. 4 - 7) .

Представник відповідача, після одержання копії ухвали про відкриття провадження у даній адміністративній та адміністративного позову не скористався своїм правом подати суду письмове заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення, як те передбачено ст. ст. 34, 49, 51, 69 - 71, 107, 111, 122, 128 ЦПК України.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув. Належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 за договором адвокат Бондар Валерій Миколайович не прибув. Належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позову наполягав (а. с. 58) .

В судове засідання представник відповідача не прибув. Належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.

За таких підстав суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_1 за договором адвоката Бондар Валерія Миколайовича, представника відповідача, що в повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ст. 128 КАС України.

Із змісту ч. 1 ст. 41 КАС України вбачається, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України Сумської Митниці ДФС до заступника начальника Міщенка Юрія Анатолійовича про визнання постанови протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення, в якому просив: 1. Визнати протиправною та скасувати постанову № 0067/80502/16 від 09.03.2016 року заступника начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС Міщенка Ю. А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України у виді штрафу у розмірі 8500 грн. . 2. Витребувати у відповідача - Державної фіскальної служба України Сумська Митниця ДФС: 40020 м. Суми, вул. Воровського, 24, адміністративні матеріали за ч. 3 ст. 470 МК України відносно ОСОБА_1 3. Зупинити виконання постанови ОСОБА_1 до вирішення питання по суті.

Судовим розглядом було встановлено, що постановою постановою № 0067/80502/16 від 09.03.2016 року заступника начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС Міщенка Ю. А. позивача - ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн. .

Із змісту п. 25 ст. 4 МК України вбачається, що митний режим - це комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Ст. 71 МК України передбачено, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Згідно ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Отже, МК України передбачена можливість усного декларування точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

МК України містить гл. 17 "Транзит" , норми якої встановлюють конкретний правовий порядок застосування норм митного режиму транзиту.

Згідно ч. 1 ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до ч. 4 ст. 92 МК України для поміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: 1) подати органу доходів і зборів митну декларацію (документ, який відповідно до статті 94 цього Кодексу використовується замість митної декларації) , товарно-транспортний документ на перевезення та рахунок-фактуру (інвойс) або інший документ, який визначає вартість товару; 2) у випадках, визначених законодавством, надати органу доходів і зборів дозвільний документ на транзит через митну територію України, який видається відповідними уповноваженими органами; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 94 МК України передбачає, що для декларування у митний режим транзиту товарів, що переміщуються будь-яким видом транспорту, крім випадків, визначених цією статтею, використовується митна декларація (у тому числі попередня митна декларація) .

Ч. 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, під час розгляду справи відповідач, всупереч вимогам ст. 71 КАС України, не надав належних та допустимих доказів правомірності притягнення позивача до відповідальності та не надав доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови про порушення митних правил № 0067/80502/16 від 09.03.2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Ст. 105 МК України зазначає, що у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках B.1 - B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) , на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу. У разі порушення умов митного режиму тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання режиму, зобов'язана сплатити суму податкового зобов'язання та пеню відповідно до Податкового кодексу України.

Судовим розглядом було встановлено, що позивач під час в'їзду на територію України дотримався вимог ст. 103 МК України та Конвенції про тимчасове ввезення, оскільки в'їхав на територію України для виконання своїх службових обов'язків на автомобілі комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення.

Автомобіль "Mercedes BENS Е 270" , реєстраційний номер WI 8176 S VIN-код: НОМЕР_1, д. н. НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію DR|BAI 2781762, належить на праві власності підприємству - фірма "Генесія Груп" ТОВ, що підтверджується реєстраційними документами серія DR|BAI 2781762 (а. с. 31) .

Із змісту договору доручення на комерційне використання транспортного засобу № № 05/02/15 від 05.02.2015 року, укладеного між Фірмою "Генесіа Груп Сп. з о.о" (замовником) та фізичною особою - громадянином України ОСОБА_1 (виконавцем) , замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання на регулярній основі виконувати за вказівками замовника та/або представництва завдання, з використанням транспортного засобу замовника для здійснення, в рамках Конвенції про тимчасове ввезення комерційного безоплатного перевезення вантажів, належних замовнику та/або представництву, а також комерційного безоплатного перевезення вантажів, які призначаються для замовника та/або для представництва, на територію України, через територію України, з території України (а. с. 14 - 16) .

П. 1 ст. 2 Конвенції про тимчасове ввезення, дата підписання: 26.06.1990 року, дата приєднання України: 24.03.2004 року (згідно Закону України "Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення" № 1661-IV від 24.03.2004 року, офіційне опублікування: Урядовий кур'єр, 2004, 04, 16.04.2004 № 72, Офіційний вісник України, 2004, № 14 (23.04.2004) , ст. 962, Відомості Верховної Ради України, 2004, № 29 (16.07.2004) , ст. 371, Голос України, 2004, 04, № 78 (27.04.2004) ) , дата набуття чинності: 22.09.2004 року, із змінами і доповненнями, внесеними Поправками до Конвенції від 15.05.2014 року (офіційне опублікування: Офіційний вісник України, 2004, № 36 (24.09.2004) , ст. 2445, опублікування в періодиці: Таможенная консультация, 2004, 00, № 2) передбачено, що відповідно до положень цієї Конвенції, кожна із Договірних Сторін зобов'язується надавати згоду на тимчасове ввезення товарів (у тому числі транспортних засобів) , зазначених у Додатках до цієї Конвенції.

Тому, згідно п. 1 ст. 2 Конвенції про тимчасове ввезення Україна, як Договірна Сторона Конвенції про тимчасове ввезення, зобов'язана надавати згоду на тимчасове ввезення транспортних засобів.

В п. 2 ст. 2 Конвенції про тимчасове ввезення зазначено, що, не впливаючи на положення Додатка E, режим тимчасового ввезення надається з загальним умовним звільненням від ввізного мита і податків та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру.

В додатку С до ст. 2 цієї Конвенції передбачено, що правом на тимчасове ввезення відповідно до ст. 2 Конвенції користуються транспортні засоби комерційного використання.

Таким чином, на думку суду, транспортний засіб, на якому позивач в'їхав на митну територію України, є транспортним засобом комерційного призначення у розумінні Митного кодексу України та Стамбульської конвенції, що підтверджується наступним.

Із змісту п. 59 ст. 4 МК України вбачається, що транспортні засоби комерційного призначення - це будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах) , судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Із змісту п. 60 ст. 4 МК України вбачається, що транспортні засоби особистого користування - це наземні транспортні засоби, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Із змісту п. (b) ст. 1 гл. І Додатку C Конвенції про тимчасове ввезення вбачається, що "комерційне використання" означає: платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

В матеріалах справи наявні достатні, належні та допустимі докази того, що автомобіль позивача є транспортним засобом комерційного призначення, що в'їхав на територію України в режимі тимчасового ввезення.

Жодних доказів того, що автомобіль використовувався позивачем в особистих цілях відповідач суду не надав, у матеріалах справи таких доказів немає.

Ст. 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що митний режим транзиту до автомобілю "Mercedes BENS Е 270" , реєстраційний номер WI 8176 S VIN-код: НОМЕР_1, д. н. НОМЕР_2, як транспортного засобу комерційного призначення, відповідачем був застосований безпідставно, а отже і штраф за порушення строку доставки такого транспортного засобу (строку транзитного перевезення) , передбачений ч. 3 ст. 470 МК України, також не мав бути застосований до позивача.

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправною та про скасування постанови № 0067/80502/16 від 09.03.2016 року заступника начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС Міщенка Ю. А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України у виді штрафу у розмірі 8500 грн. , то враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку про те, що в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.

Що стосується вимоги позивача про витребування у відповідача - Державної фіскальної служба України Сумська Митниця ДФС: 40020 м. Суми, вул. Воровського, 24, адміністративні матеріали за ч. 3 ст. 470 МК України відносно ОСОБА_1 , то суд дійшов до висновку про те, що в цій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, в силу ст. 71 КАС України.

Що стосується вимоги позивача про зупинення виконання постанови щодо ОСОБА_5 до вирішення питання по суті, то суд дійшов до наступного висновку.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 215 КАС України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття касаційного провадження вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.

Згідно ч. 3 ст. 252 КАС України суд своєю ухвалою може зупинити виконання судового рішення, яке переглядається за нововиявленими обставинами, до закінчення перегляду.

Згідно ч. 3 ст. 257 КАС України у разі поновлення судом апеляційної інстанції строку апеляційного оскарження одночасно вирішується питання про зупинення виконання постанови або ухвали. Виконання постанови або ухвали може бути зупинено також в інших випадках, встановлених цим Кодексом.

МК України взагалі не містить поняття зупинення виконання постанови, будь-то постанови уповноваженої особи або постанови суду.

Враховуючи те, що судом першої інстанції рішення не переглядалося за нововиявленими обставинами, як те передбачене ст. 252 КАС України, відтак суд дійшов до висновку про те, що в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України Сумської Митниці ДФС до заступника начальника Міщенка Юрія Анатолійовича про визнання постанови протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення, слід задовольнити частково. Слід визнати протиправною та скасувати постанову № 0067/80502/16 від 09.03.2016 року заступника начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС до заступника начальника Міщенка Юрія Анатолійовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України у виді штрафу у розмірі 8500 грн (вісім тисяч п'ятсот) гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 160, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України Сумської Митниці ДФС до заступника начальника Міщенка Юрія Анатолійовича про визнання постанови протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення, задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 0067/80502/16 від 09.03.2016 року заступника начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС до заступника начальника Міщенка Юрія Анатолійовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України у виді штрафу у розмірі 8500 грн (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції - Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції - Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: І.Г. Бичков