Справа № 335/6310/16-а (2-а/335/189/2016)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2016 рокусправа № 335/6310/16-а (2-а/335/189/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня липня 2016 року у справі №335/6310/16-а (2а/335/189/2016) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

02 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови позивачу в поновленні виплати пенсії; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновити з 01 січня 2016 року виплату пенсії позивачу, призначеної у відповідності Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що дії відповідача з припинення виплати йому пенсії є протиправними та такими, що порушують вимоги чинного законодавства, оскільки відповідач, фактично, припинив позивачу виплату пенсії на порушення Конституції України та ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» згідно яких позивач має право на довічну пенсію.

Оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» суттєво звужено зміст та обсяг наявних прав позивача, відтак дії відповідача з припинення виплати пенсії є такими що прийняті в порушення Конституції України, яка має вищу юридичну силу порівняно із Законом.

Постановою Орджонікідзевського районного суду від 14 червня 2016 року у справі №335/6310/16-а (2а/335/189/2016) в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку у Головому управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за вислугою років.

З 17.11.2004 року позивач був призначений на посаду заступника начальника відділення Національної служби посередництва і примирення Запорізької області та безперервно працює на цій посаді до теперішнього часу.

З 01.01.2016 року позивачу було припинено виплату пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у зв'язку з чим, ОСОБА_1, звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії.

У відповідь на заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомила позивача про те, що йому було припинено виплату пенсії відповідно до вимог ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», втім, після звільнення позивача з посади йому буде поновлено виплату пенсії.

Правомірність та обґрунтованість припинення відповідачем виплат пенсії ОСОБА_1 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що згідно змін внесених до ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» позивач віднесений до осіб яким тимчасово, з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, не виплачується пенсія оскільки він працює на посаді та на умовах, передбачених ЗУ «Про державну службу».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.04.2015 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УІІІ, яким ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено в такій редакції: тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції від 01.01.2016 року, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відтак, враховуючи те, що з 17 листопада 2004 року і до теперішнього часу позивач продовжує працювати на державній службі, є посадовою особою (спеціальним суб'єктом) на яку безпосередньо розповсюджується дія ЗУ «Про державну службу» та ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому зупинення виплати пенсії за вислугою років є правомірним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що засобом забезпечення верховенства Конституції України є діяльність Конституційного Суду України щодо вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційності) законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, а також правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Ця діяльність здійснюється Конституційним Судом України на підставі частини першої статті 150 Конституції України, а також пункту 1 статті 13 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Суд зазначає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-УІІІ неконституційним не визнаний, тобто є чинним та підлягає застосуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятою у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для її зміни або скасування відстуні.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня липня 2016 року у справі №335/6310/16-а (2а/335/189/2016) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення є остаточною та оскарженню не підлягає

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк