Справа № 815/550/16
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/550/16

Категорія: 3.4 Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Милосердного М.М.

ОСОБА_1

в звязку з неприбуттям учасників процесу в судове засідання справа розглянута згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою представника Мангуа Еммануель Ндассі ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Мангуа Еммануель Ндассі до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішення від 05 лютого 2016 року № 24, зобовязання розглянути заяву,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року Мангуа Еммануель Ндассі звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України (далі ГУ ДМСУ) в Одеській області про:

- визнання неправомірним та скасування рішення від 05 лютого 2016 року №24 про відмову в прийнятті заяви Мангуа Еммануель Ндассі про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобовязання розглянути заяву громадянина ОСОБА_3 Мангуа Еммануель Ндассі про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що до моменту виїзду з ОСОБА_3 він був членом опозиційної партії "Соціал-демократичний фронт" та приймав участь в опозиційних мітингах, через що зазнав переслідувань з боку влади. У січні 2008 року його було заарештовано за участь у мітингу в м. Боа. У лютому 2008 року відбувся найбільший мітинг, в якому він взяв участь. Даний мітинг був розігнаний військовими, в результаті чого багато людей було заарештовано. Позивач уникнув арешту, проте дізнавшись, що його розшукують, побоюючись за свою безпеку, був вимушений покинути територію ОСОБА_3.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивач вже звертався за наданням йому міжнародного захисту в Україні, у зв'язку з переслідуванням в країні його походження ОСОБА_3, через членство в опозиційній партії "Соціал-демократичний фронт". В повторній заяві про надання міжнародного захисту в Україні Мангуа Еммануель Ндассі відсутні посилання на нововиявлені обставини або матеріали, що підтверджують обґрунтованість побоювань щодо повернення до країни походження, що відповідно до ч.6 ст. 5 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" є підставою для прийняття рішення про відмову у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у задоволенні адміністративного позову Мангуа Еммануель Ндассі до ГУ ДМСУ в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішення від 05 лютого 2016 року №24, зобовязання розглянути заяву відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представника Мангуа Еммануель ОСОБА_4 ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги представника Мангуа Еммануель ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Мангуа Еммануель Ндассі, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином ОСОБА_3, за національністю - камерунець, за віросповіданням християнин, неодружений, має сина ОСОБА_5 Жосіас Тачіку Ндассі, ІНФОРМАЦІЯ_2

З матеріалів справи вбачається, що позивач мешкав у м. Мутенгене в ОСОБА_3, протягом 1987-1992 років навчався у молодшій школі Balinhul Faku, 1992-1999 рр. навчався у старшій школі Lisi Balingul Faku, 2000-20003 рр. навчався в університеті Боя на факультеті філології. З 2002 року по 2008 рік працював продавцем м. Мутенгене в ОСОБА_3.

Приблизно у лютому 2008 року позивач легально покинув ОСОБА_3 авіарейсом з м. Яунді (ОСОБА_3) до невідомої позивачу країни. Після транзитної країни позивач вилетів до м. Києва (Україна), куди потрапив приблизно в кінці лютого 2008 року, звідки на автобусі вирушив до м. Одеси (Україна).

22 січня 2016 року позивач повторно звернувся до управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про надання статусу біженця.

В обґрунтування свого звернення позивач зазначив, що в ОСОБА_3 він був членом політичної партії SDF (Соціал-демократичний фронт) та президентом молодіжної організації в м. Мутенгене. У 2008 році члени партії SDF організували мітинг в м. Боя проти змін до Конституції держави. Позивач приймав участь у даному мітингу, через що його було заарештовано. Через три дні після арешту позивач підписав розписку про відмову від проведення масових протестів та мітингів під загрозою ув'язнення строком на 25 років. 23 лютого 2008 року опозиційна партія "Соціал-демократичний фронт" організувала найбільший мітинг. Під час проведення мітингу на людей напали військові, багато людей постраждало. Позивач намагався втекти додому, але дізнався, що вдома на нього чекає поліція, тому поїхав до друга в м. Яунді, де за кілька днів за допомогою товаришів зібрав документи для виїзду за кордон. Будучи в аеропорту позивач дізнався, що їде саме до України.

Розглянувши справу № 2016OD0019 громадянина ОСОБА_3 Мангуа Еммануель Ндассі, ІНФОРМАЦІЯ_1, який повторно звернувся із відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, головним спеціалістом відділу по роботі з біженцями управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області складено Висновок від 05 лютого 2016 року, справа №2016OD0019 про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

З урахуванням вищевказаного висновку та відповідно до п.6 ст. 5 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", наказом т.в.о. першого заступника начальника ГУ ДМСУ в Одеській області №24 від 05 лютого 2016 року відмовлено в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту гр. ОСОБА_3 Мангуа Еммануель Ндассі, ІНФОРМАЦІЯ_1, особова справа №2016OD0019; наказано видати заявнику письмове повідомлення про відмову в прийнятті заяви.

На підставі Наказу №24 від 05 лютого 2016 року гр. ОСОБА_3 Мангуа Еммануель Ндассі видано повідомлення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту №48 від 05 лютого 2016 року, з огляду на що позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судом першої інстанції також встановлено, що в основу спірного Наказу №24 від 05 лютого 2016 року про відмову у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту покладено висновок Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМСУ в Одеській області від 05 лютого 2016 року справа №2016ОD0019.

Зі змісту зазначеного висновку вбачається, що посадові особи міграційної служби дійшли висновку про те, що через відсутність нових обставин, які б вплинули на розгляд справи та відсутність підстав, передбачених для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлених п.п.1, 13 ч.1 ст. 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" доцільно прийняти рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на підставі п.6 ст. 5 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Так, у висновку зазначено, що особі раніше було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Чергове звернення особи до ГУ ДМСУ в Одеській області є очевидно необґрунтованим та не містить жодних нововиявлених обставин, які б дозволяли повторно розглянути заяву в призмі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Історія переслідування шукача захисту є необґрунтованою та не містить підстав для надання захисту в Україні.

Додатково було встановлено, що під час перебування на обліку у якості шукача захисту в регіональній міграційній службі Одеського регіону, особа отримала національний паспорт громадянина ОСОБА_3 на своє ім'я №017/ACM/08/578196 через Посольство ОСОБА_3 у м. Москві. Відповідно до стор. 2 вказаного паспорту, місцем проживання особи є Україна, м.Одеса, що свідчить про обізнаність державної влади країни його громадянської належності про виїзд до України і додатково підтверджує відсутність переслідувань або загрози життю з боку державної влади ОСОБА_3.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що в повторній заяві позивача про надання статусу біженця в Україні відсутні посилання на нововиявлені обставини або матеріали, що підтверджують обґрунтованість побоювань щодо повернення до країни його походження, отже, заява позивача є необґрунтованою та не містить підстав для надання захисту в Україні.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, п.п.1, 13 ч.1 ст. 1, ч.6 ст. 5 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

В апеляційній скарзі Мангуа Еммануель Ндассі вказується, що судом першої інстанції взагалі не враховані реальні докази, якими він підтвердив ймовірні ризики його арешту у разі повернення на Батьківщину.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4

) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 6 ст. 5 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" встановлено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, може прийняти рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в разі, якщо заявник видає себе за іншу особу або якщо заявнику раніше було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за відсутності умов, передбачених п.п.1 чи 13 ч.1 ст. 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися.

Відповідно до п.п.1, 13 ч.1 ст. 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" встановлено, що:

1) біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань;

13) особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

Таким чином, особа, яка шукає статусу біженця має довести, що його подальше перебування у країні походження або повернення до неї реально загрожує його життю та свободі і така ситуація склалася внаслідок його переслідування за ознакою раси, віросповідання, національності, громадянства, належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 лютого 2008 року позивач вже звертався до управління міграційної служби в Одеській області із заявою про надання статусу біженця. За результатами розгляду цієї заяви, рішенням Державного комітету України у справах національностей та релігій від 27 січня 2009 року №30-09 (справа № 08/56) гр. ОСОБА_3 Ндассі Мангуа Еммануель відмовлено у наданні статусу біженця. Позивач оскаржив це рішення до суду, та ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2010 року адміністративний позов Ндассі Мангуа Еммануель було залишено без розгляду.

27 червня 2013 року позивач звернувся за захистом в Україні відповідно до Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту", Рішенням ДМС України від 03 листопада 2014 року №557-14 позивачу було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до абз.4 ч.1 ст. 6 Закону України "Про біженців та осіб, яка потребують додаткового або тимчасового захисту", як особі, стосовно якої встановлено, що умови, передбачені п.п.1 та 13 ч. 1 цього Закону, відсутні.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач оскаржив його у судовому порядку. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року (справа №815/6888/14) відмовлено у задоволенні адміністративного позову Мангуа Еммануель Ндассі до ДМСУ про визнання неправомірним та скасування рішення від 03 листопада 2014 року №557-14, яким позивачу відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобовязання прийняти рішення про визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Рішення суду набрало законної сили 29 квітня 2015 року.

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищезазначеним судовим рішення встановлено, що надана позивачем інформація при викладені причин виїзду з країни є непослідовною, документів у підтвердження обґрунтованості звернення позивач не надав, не довів жодного суттєвого факту заяви. Крім того позивачем не надано до суду обґрунтованих причин, які змусили його покинути ОСОБА_3, оскільки матеріали справи свідчать про заздалегідь заплановану поїздку позивача до України (адже оформити спонтанно документи для виїзду (візу) за два дні неможливо), а не про вимушений виїзд внаслідок певних подій. Також сумнівним є факт проходженням позивачем паспортного контролю в аеропорті за наявності оголошення його у розшук.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач за жодною із конвенційних ознак на батьківщині не переслідувався, побоювання стати жертвою переслідувань достовірними доводами не підтверджуються, інформаційні матеріали носять загальний характер і свідчать, що позивач не тікав від небезпеки, рятуючи своє життя, а залишив територію ОСОБА_3 добровільно з метою покращення рівня життєвих умов. Також відсутні факти, які б підтверджували можливість застосування до заявника смертної кари, катування чи нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання в країні походження та серйозна особиста загроза життю особи з причин недиференційованого насилля в умовах внутрішнього збройного конфлікту.

Таким чином, не підлягають доказуванню в даній адміністративній справі обставини та умови, визначені у п.п.1 чи 13 ч.1 ст. 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", оскільки вони були предметом дослідження у справі №815/6888/14.

Крім того, відсутність переслідувань або загрози життю з боку державної влади ОСОБА_3 підтверджується тим фактом, що Ндассі Мангуа Еммануель отримав національний паспорт громадянина ОСОБА_3 на своє ім'я №017/ACM/08/578196 через Посольство ОСОБА_3 у м. Москві.

Так, у повторній заяві про надання статусу біженця в Україні від 05 лютого 2016 року позивачем не наведено обставин, які б свідчили про зміну/появу умов, передбачених п.п.1 чи 13 ч.1 ст. 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", необхідних для визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення ГУ ДМСУ в Одеській області №24 05 лютого 2016 року про відмову в прийнятті заяви Мангуа Еммануель Ндассі про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідає вимогам, визначеним ч.3 ст. 2 КАС України.

Також, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ компетентних органів Республіки ОСОБА_3 про арешт Ндассі Мангуа від 12 жовтня 2015 року №ОЕ/15 не може бути прийнятий судом як допустимий доказ з огляду на те, що даний документ не легалізований у встановленому порядку на території України, у зв'язку із чим, не може бути прийнятий судом до уваги для підтвердження факту переслідування позивача.

Крім того, даний наказ про арешт позивача було надано лише під час судового розгляду справи, а тому він не може бути підставою для визнання неправомірним та скасування рішення ГУ ДМСУ в Одеській області від 05 лютого 2016 року №24 про відмову в прийнятті заяви, оскільки відповідачем взагалі не надавалась йому оцінка при прийнятті спірного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги судова колегія не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та обєктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

За таких підстав, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову Мангуа Еммануель Ндассі.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Мангуа Еммануель ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.

Суддя: Ступакова І.Г.