Справа № 2-а-4937/11
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4937/11
Провадження № 6-а/226/4/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року м.Мирноград

Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

за участю секретаря Альберті О.В.,

заявника ОСОБА_1,

заінтересованих осіб: Мирноградського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області, Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Димитровського міського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення в обґрунтування якого вказано, що постановою Димитровського міського суду Донецької області від 18.07.2011 року № 2-а-4937/2011 дії УСЗН Димитровської міської ради при виконанні ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неправомірними та зобов'язано зробити перерахунок та виплату на його користь щорічну допомогу на оздоровлення на 2011р. в 5-ти кратному розмірі мінімальної заробітної плати з урахуванням виплаченої суми 120 грн. ВДВС Димитровського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим листом. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» згідно з яким виконання судових рішень про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється державною казначейською службою України в межах відповідних державних коштів. 13.06.2016 року Мирноградський міський ВДВС ГТУЮ своєю постановою закрив виконавче провадження і повернув йому виконавчий лист № 2а-4937/11, оскільки УСЗН Мирноградської міської ради своєю відповіддю повідомило виконавчу службу, що судове рішення від 18.07.2011 року № 2а-4937/11 виконано в межах бюджетних асигнувань. На звернення заявника до УСЗН Мирноградської міської ради ним була отримана відповідь, що з 01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в якому зазначено, що виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України. Направлені заявником до Мирноградського управління казначейської служби рішення суду від 18.07.2011 року та виконавчий лист до нього, були повернуті з поясненням, що казначейська служба України виконує ті рішення суду, в постановах яких вказана форма виконання рішення - «стягнути», а не «перерахувати і виплатити». Такі дії казначейства виходять з функціональних обов'язків. Таким чином виходить, що постанова Димитровського міського суду Донецької області від 18.07.2011 року № 2а/4937/11 підлягає виконанню тільки Державною виконавчою службою України в форматі «стягнення» коштів з відповідача. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», ст.162 ч.1,2 п.4, ст.263 ч.1 КАС України, Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», постанови КМУ № 440 від 03.09.2014 року, просив змінити спосіб виконання постанови Димитровського міського суду Донецької області від 18.07.2011 року № 2а-4937/11 шляхом стягнення з УСЗН Мирноградської міської ради на його користь щорічної допомоги на оздоровлення на 2011року замість зобов'язати, нарахувати та виплатити».

Заявник ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку передбаченому цивільно-процесуальним законодавством.

Представники заінтересованих осіб Димитровського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та боржника Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради до судового засідання не з'явилися, надали клопотання про розгляд справи без представників.

Судом встановлено, що постановою Димитровського міського суду Донецької області від 18.07.2011р. у справі № 2а-4937/11, визнано неправомірними дії УСЗН Димитровської міської ради щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення на 2011р. Зобов'язано УСЗН Димитровської міської ради зробити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення на 2011р. відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з 5-ти кратного розміру мінімальної заробітної плати з урахуванням виплаченої суми (а.с.29-30).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2011р., постанова Димитровського міського суду Донецької області від 18.07.2011р. скасована, у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с.40).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.11.2013р., постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2011р. скасована, а постанова Димитровського міського суду Донецької області від 18.07.2011р. залишена в силі (а.с.65-67).

Постановою від 11.12.2013р. було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-а-4937/2011, виданого 03.12.2013р. Димитровським міським судом про зобов'язання УСЗН Димитровської міської ради зробити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення на 2011р. відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з 5-ти кратного розміру мінімальної заробітної плати з урахуванням виплаченої суми (а.с.84, 86).

Згідно відповіді УСЗН Димитровської міської ради від 06.05.2015р. щодо виконання рішення суду, то УСЗН Димитровської міської ради виконало вказане рішення в межах бюджетних асигнувань, виплата у повному обсязі буде здійснена, якщо це буде передбачено Державним бюджетом України (а.с.90-91).

Згідно розрахунку суми щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2011р., ОСОБА_1 на підставі рішення суду нараховане до виплати 4585 грн. (а.с.94).

Вислухавши стягувача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Із конститутивних ознак норм ч.1 ст.263 КАС України в поєднанні з адміністративними правовими нормами ст.ст.6, 105, 162 цього Кодексу випливає, що вони гарантують право особи на звернення за захистом її порушених прав, свобод чи інтересів суб'єктами владних повноважень і визначають підстави, форми та способи захисту цих прав.

Зокрема, у ч.1 ст.6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.162 КАС України за результатами розгляду звернення особи до суду з адміністративним позовом і в разі його задоволення можуть бути прийняті постанови про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматись від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.4 ст.105 КАС України, адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і про стягнення з нього коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

У ч.1 ст.263 КАС України передбачено право на звернення із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, встановлено коло осіб, які можуть звернутись із такою заявою, та визначено умови такого звернення, зокрема наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо). Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв'язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Як встановлено у справі, позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення Димитровської міської ради (далі - УСЗН) і з вимогою зобов'язати його перерахувати та виплатити допомогу з огляду на обставини, зазначені в позовній заяві. Димитровській міський суд Донецької області постановою від 18.11.2011р. розглянув ці вимоги і визнав дій УСЗН неправомірними та зобов'язав УСЗН перерахувати та виплатити допомогу на оздоровлення позивачу на підставах, у розмірі та за проміжок часу, зазначених у судовому рішенні.

На момент звернення державного виконавця із заявою, постанова суду в частині перерахунку допомоги було виконано, однак сама допомога не була виплачена, оскільки на рахунок УСЗН не надійшли відповідні кошти з Державного бюджету України.

Аналізуючи норми ч.1 ст.263 КАС України в системному зв'язку з нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, суд дійшов висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті. Варто також зазначити, що невиконання УСЗН судового зобов'язання в частині виплати допомоги через брак коштів на її виплату в розумінні ч.1 ст.263 КАС України, не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів з Державного бюджету України. При цьому судом враховані висновки Верховного Суду України, які викладені у постановах ВСУ від 11.11.2014 р. № 21-475а14 та від 17.02.2015 р. № 21-622а14.

Враховуючи викладене, керуючись ст.263 КАС України, ст.7, абз.1 п.3 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або згідно ч.3 ст.160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В.Петунін