Справа № 826/18137/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 вересня 2016 року № 826/18137/14

Колегія суддів Окружного адміністративного суду міста Києва у складі: головуючий суддя Огурцов О.П., судді Арсірій Р.О., Келеберда В.І. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства внутрішніх справ України
провизнання незаконними та скасування наказів № 1017 від 01.10.2012 та № 1261 від 21.10.2014 та поновлення на посаді

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконними та скасування наказів № 1017 від 01.10.2012 та № 1261 від 21.10.2014 та поновлення на посаді.

У судовому засіданні 19.11.2015 був допитаний свідок ОСОБА_2 та у судовому засіданні 26.11.2015 були допитані свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які в порядку статті 141 Кодексу адміністративного судочинства України були приведені до присяги, зі змістом статей 384, 385 Кримінального кодексу України були ознайомлені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані накази видано, та відповідно проведено службове розслідування та звільнено позивача з посади, за відсутності на те правових підстав та з порушення вимог чинного законодавства, зокрема, грубим порушенням трудового законодавства, а саме, у період тимчасової непрацездатності.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмові заперечення на адміністративний позов в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що під час проведення службового розслідування було встановлено факт невиконання ОСОБА_1 посадової інструкції за посадою начальника відділу оперативного супроводження особливо важливих справ Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю МВС України та невиходу на службу до місця дислокації ГУБОЗ МВС України у період з 18 по 30 липня та з 02 серпня по 13 жовтня 2014 року без поважних причин, з огляду на що за невиконання посадової інструкції за посадою начальника відділу оперативного супроводження особливо важливих справ Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю МВС України, невихід на службу до місця дислокації ГУБОЗ МВС України без поважних причин у періоди з 18 по 30 липня та з 02 серпня по 13 жовтня 2014 року на позивача наказом МВС України № 1261 від 21.10.2014 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповідності до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів ухвалила продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Підчас судового розгляду справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И ЛА:

24.09.2014 першим заступником начальника ГУБОЗ МВС України полковником міліції Малінко Є.В. на ім'я начальника ГУБОЗ України генерала - майора міліції Руденка О.О. складено рапорт в якому зазначено про те, що в період з 18.07.2014 по теперішній час начальник відділу оперативного супроводження особливо важливих справ ГУБОЗ капітан міліції ОСОБА_1 свої функціональні обов'язки не виконує та із вказаного періоду на роботу не з'являвся.

29.09.2014 начальником ГУБОЗ МВС України генерал - майором міліції Руденко О.О. складено на ім'я Міністра внутрішніх справ України Авакова А.Б. доповідну записку "Про порушення клопотання щодо призначення службового розслідування" для надання оцінки діям капітана міліції ОСОБА_1

01.10.2014 міністром внутрішніх справ України видано наказ № 1017 "Про призначення та проведення службового розслідування", яким, у зв'язку з виявленням факту невиконання посадових інструкцій та невиходу на службу з 18/.07.2014 до цього часу начальника відділу оперативного супроводження особливо важливих справ капітана міліції ОСОБА_1, керуючись пунктом 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12.03.2013 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 на казано призначити службове розслідування за вказаним фактом.

02.10.2014, 03.10.2014, 06.10.2014. 07.10.2014, 08.10.2014, 09.10.2014, 10.10.2014, 13.10.2014 складено акти ""Про невихід на службу до ГУБОЗ МВС України капітана міліції ОСОБА_1 та невиконання ним посадової інструкції".

03.10.2014 старшим інспектором з ОД відділу оперативного прикриття та кадрового забезпечення ГУБОЗ МВС України полковником міліції на ім'я начальника ГУБОЗ МВС України генерала - майора міліції Руденка О.О. складено рапорт в якому зазначено, що ним 02.10.2014 на мобільний телефон ОСОБА_1 здійснено дзвінок та повідомлено останнього про призначення службового розслідування та запропоновано прибути до відділу оперативного прикриття та кадрового забезпечення ГУБОЗ для надання пояснень та останній погодився прибути та надати письмові пояснення (час прибуття не повідомив). Також в зазначеному рапорті вказано про те, що ОСОБА_1 повідомив, що за згодою керівництва ГУБОЗ здійснює пошук вакантної посади для подальшого проходження служби в системі органів внутрішніх справ і весь час ходить на службу в Департамент організації діяльності підрозділів міліції особливого призначення МВС України (м. Киів, вул. Богомольця, 10).

10.10.2014 старшим інспектором з ОД відділу ОП та КЗ ГУБОЗ МВС України підполковником міліції ОСОБА_6, головним інспектором відділу ОП та КЗ ГУБОЗ МВС України майором міліції ОСОБА_11 та начальником відділу ОП та КЗ ГУБОЗ МВС України майором міліції ОСОБА_12 складено на ім'я начальника ГУБОЗ МВС України генерала - майора міліції Руденка О.О. рапорт в якому зазначено, що 10.10.2014 о 10 гр. 20 хв. було здійснено дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_1 і запропоновано прибути до ГУБОЗ для надання пояснень з приводу не виходу на службу.

На ім'я ОСОБА_1 було складено лист № 9/11-13265 від 10.10.2014, який того ж дня направлено адресату, яким повідомлено про те, що наказом МВС України № 1017 від 01.10.2014 призначено службове розслідування за фактом безпідставного невиходу ним на службу до ГУБОЗ МВС України та викладено прохання негайно прибути до відділу оперативного прикриття та кадрового забезпечення у зручний для нього час для надання пояснень та у разі неприбуття відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12.03.2013 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 буде складено відповідний акт.

13.10.2014 старшим інспектором з ОД відділу ОП та КЗ ГУБОЗ МВС України підполковником міліції ОСОБА_6 та начальником відділу ОП та КЗ ГУБОЗ МВС України майором міліції ОСОБА_12 складено на ім'я начальника ГУБОЗ МВС України генерала - майора міліції Руденка О.О. рапорт в якому зазначено, що 13.10.2014 о 10 год. 00 хв. було здійснено на мобільний телефон ОСОБА_1 з метою з'ясування часу прибуття до ГУБОЗ для надання пояснень з приводу не виходу на службу, з урахуванням домовленостей досягнутих 10.10.2014, водночас останній повідомив, щодо до ГУБОЗ прибути не може, пославшись на зайнятість та перебування в МВС за адресою: м. Київ, вул. Богомольця, 10, з огляду на що йому було повідомлено, що протягом 2-х годин ОСОБА_6 та ОСОБА_12 прибудуть до МВС України для отримання від нього пояснень, на що ОСОБА_1 погодився. Також в зазначеному рапорті було вказано про те, що в домовлений час з ОСОБА_1 зустрітись не вдалося та у телефонній розмові він відмовився надати пояснення.

14.10.2014 ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_4 складено акт відмови надати пояснення в якому зазначено про те, що капітану міліції ОСОБА_1, начальнику відділу оперативного супроводження особливо важливих справ ГУБОЗ МВС України, було запропоновано надати письмові пояснення в рамках службового розслідування призначеного наказом МВС України № 1017 від 01.10.2014, водночас він відмовився надати письмові пояснення зазначивши про відсутність у нього вільного часу. Також в зазначеному акті вказано про те, що ОСОБА_1 від підпису акту та письмових пояснень відмовився. Зазначений факт було відображено в рапорті на ім'я начальника ГУБОЗ МВС України генерала - майора міліції Руденка О.О.

21.10.2014 міністром внутрішніх справ України видано наказ № 1261 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана міліції ОСОБА_1", яким за невиконання посадової інструкції за посадою начальника відділу оперативного супроводження особливо важливих справ Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю МВС України, невихід на службу до місця дислокації ГУБОЗ МВС України без поважних причин у період з 18 по 30 липня та з 02 серпня по 13 жовтня 2014 року, керуючись статтями 2, 7, 8, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, капітана міліції ОСОБА_1, начальника відділу оперативного супроводження особливо важливих справ ГУБОЗ МВС України звільнено з органів внутрішніх справ.

22.10.2014 складено акт про відмову від ознайомлення з наказом та отримання витягу з наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитись з наказом МВС України № 1261 від 21.10.2014 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України, однак підтвердити цей факт своїм підписом він відмовився і усно пояснив, що відмовляється ознайомлюватись з наказом та отримувати витяг з цього наказу.

ОСОБА_1 не погоджуючись з наказами Міністерства внутрішніх справ України № 1017 від 01.10.2014 та № 1261 від 21.10.2014 та вважаючи, що його має бути поновлено на посаді начальника відділу оперативного супроводження особливо важливих справ ГУБОЗ МВС України звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, колегія суддів вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до преамбули Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України затвердженого Законом України № 3460-IV від 22.02.2006 "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" цей Статут визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 2 зазначеного Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною першою статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України затвердженого Законом України № 3460-IV від 22.02.2006 "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з абзацом 11 частини першої статті 7 вказаного Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

Відповідно до частини першої статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України затвердженого Законом України № 3460-IV від 22.02.2006 "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Частинами першою, другою, третьою, четвертою та п'ятою статті 14 вказаного Дисциплінарного статуту встановлено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Пунктом 1.1 розділу І Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12.03.2013 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 ця Інструкція визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Пунктом 2.1 та підпунктом 2.2.20 пункту 2.2 розділу ІІ зазначеної Інструкції встановлено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс. Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема, отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

Пунктами 2.5 та 2.6 розділу ІІ Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12.03.2013 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 визначено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку. Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 розділу ІІІ зазначеної Інструкції міністр внутрішніх справ України має право призначати службові розслідування за всіма підставами та відносно всіх осіб РНС. Службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Пунктами 3.3 та 3.4 розділу ІІІ Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12.03.2013 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення, а якщо такі підрозділи не передбачені штатним розписом, уповноважені на те начальники доручають проведення службових розслідувань найбільш досвідченим працівникам, здатним усебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об'єктивні висновки. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими особи РНС, стосовно якої призначено службове розслідування, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. У разі виникнення таких обставин виконавець упродовж двадцяти чотирьох годин повинен повідомити про це начальнику, який призначив службове розслідування, без припинення службового розслідування.

З копій матеріалів службового розслідування, які стали підставою для видання наказу МВС України № 1261 від 21.10.2014, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що начальником ГУБОЗ МВС України було подано на ім'я Міністра внутрішніх справ України Авакова А.Б. доповідну записку "Про порушення клопотання щодо призначення службового розслідування" для надання оцінки діям капітана міліції ОСОБА_1

В зазначеній записці було вказано про те, що з 18.07.2014 позивач свої посадові обов'язки не виконує, оскільки за місцем служби в Головному управлінні по боротьбі з організованою злочинністю не з'являється та відповідно до наданих ним усних пояснень він здійснює пошук вакантної посади для подальшого проходження служби в системі органів внутрішніх справ.

Також в доповідній записці було вказано про те, що 19.05.2014 на запит УМВС України на Донецькій залізниці №33/3664 від 14.05.2014 за вихідним ГУБОЗ № 9/11-994 дск направлено особову справу позивача для вирішення питання щодо призначення його на посаду оперуповноваженого сектору протидії посадовим злочинам з органах управління залізничного транспорту відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю, одна до часу складання записки рішення прийнято не було.

Крім того, в зазначеній записці було вказано про те, що протягом 2014 року проаналізовано перебування позивача на службі та установлено, що 77 діб він перебував на лікарняному (з 24.02 по 07.03, з 25.03 по 13.04, з 22.04 по 27.04, з 05.05 по 23.05, з 23.06 по 02.07, з 07.07 по 16.07) та у період з 02 червня по 10 липня знаходився в черговій відпустці, що склала 39 діб, а отже усього з поважних причин на робочу місці був відсутній 116 діб.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність у відповідача правових підстав для видання наказу № 1017 від 01.10.2014.

Пунктами 5.1. 5.2 та 5.3 розділу V Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12.03.2013 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 визначено, що службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Згідно з пунктом 5.4 зазначеної Інструкції якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. Особа РНС, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Підпунктом 6.2.1 пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12.03.2013 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право: виїжджати на місце скоєння дисциплінарного проступку, кримінального чи адміністративного правопорушення, іншої події, що стала підставою для призначення службового розслідування. При цьому він не повинен перешкоджати здійсненню компетентними особами огляду місця події в межах кримінального процесуального чи адміністративного законодавства; викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування; проводити одночасні опитування осіб, у поясненнях яких про обставини порушення є суттєві розбіжності. Одночасне опитування проводиться за згодою опитуваних осіб, про його проведення складається довідка; здійснювати фіксацію технічними засобами за згодою особи, з якою проводиться бесіда, її усних пояснень. Така згода оформлюється в письмовому вигляді, підписується опитуваним та приєднується до матеріалів службового розслідування; ознайомлюватися і вивчати в установленому порядку відповідні документи, що мають відношення до службового розслідування, у разі потреби - знімати з них копії і приєднувати до матеріалів службового розслідування; користуватися в установленому порядку обліками та інформаційними базами МВС, ГУМВС, УМВС, ВНЗ; залучати в разі потреби відповідних фахівців і отримувати від них консультації, пояснення, роз'яснення з питань, що можуть сприяти проведенню службового розслідування; отримувати та збирати згідно із законодавством України матеріали, що стосуються службового розслідування, у тому числі від інших органів державної влади та місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб, за запитом начальника, який призначив службове розслідування, чи інших уповноважених осіб; у разі необхідності проведення значного обсягу дій звертатися з рапортом до начальника, який призначив службове розслідування, про продовження строку службового розслідування та (або) додаткове залучення працівників з метою своєчасного його завершення; у разі проведення службового розслідування у складі комісії та незгоди з рішенням голови або інших членів комісії щодо встановлених фактів, визначення ступеня відповідальності винних або з інших принципових питань подавати мотивований рапорт (доповідну записку) на ім'я начальника, який призначив службове розслідування, у якому викладати свою думку та пропозиції щодо результатів розслідування. Голова комісії здійснює загальне керівництво діяльністю членів комісії, має право давати їм письмові або усні доручення в межах проведення службового розслідування, обов'язкові для виконання за наявності відповідної компетенції.

Згідно з підпунктом 6.2.2 пункту 6.2 розділу VІ Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12.03.2013 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 обов'язки виконавця (голови, членів комісії): дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування; доповідати начальнику, який призначив службове розслідування, про виявлені порушення законодавства, вимог нормативно-правових актів, а також інші недоліки. Виявляти та досліджувати причини і умови, що сприяли скоєному дисциплінарному проступку, готувати пропозиції щодо їх усунення; у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов'язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта. Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов'язково повинна бути виконавцем. Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в канцелярії (секретаріаті) за місцем проходження служби виконавця, а в разі неможливості - в органі (підрозділі) внутрішніх справ, працівник якого допустив порушення, після чого вказаний акт приєднується до матеріалів службового розслідування. У разі відмови особи надати пояснення на підставі статті 63 Конституції України цей факт документується за допомогою проставляння нею підпису на бланку пояснення, без складання акта. Факт відмови від надання пояснень відображається у висновку, що складається за результатами проведеного службового розслідування; у встановлений строк підготувати та подати на розгляд і затвердження начальнику, який призначив службове розслідування, висновок, підготовлений за його результатами; після затвердження висновку службового розслідування за письмово оформленим бажанням особи РНС, стосовно якої проводилося службове розслідування, знайомити її із затвердженим висновком службового розслідування, а також з окремими матеріалами, зібраними в процесі його проведення в частині, яка її стосується, з дотриманням вимог законодавства; за дорученням начальника, який призначив службове розслідування, інформувати зацікавлених осіб на їх вимогу про його результати; здійснювати контроль за реалізацією викладених у висновку службового розслідування пропозицій та розроблених за результатами службового розслідування заходів, періодично інформувати начальника про хід усунення недоліків, які виявлені службовим розслідуванням; виконавець (голова, члени комісії), який (які) проводив(ли) службове розслідування, є відповідальним(и) за повноту, усебічність і об'єктивність висновку службового розслідування та не повинен(ні) допускати розголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Відповідно до пункту 6.3 розділу VІ зазначеної Інструкції права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України. оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України. Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Пунктом 8 частини першої статті 12 вказаного Дисциплінарного статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з частинами першою та сьомою 1 та 7 статті 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України затвердженого Законом України № 3460-IV від 22.02.2006 "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Відповідно до частини шостої, восьмої, десятої, п'ятнадцятою статті 14 зазначеного Дисциплінарного статуту визначено, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Частинами другою та п'ятою статті 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України затвердженого Законом України № 3460-IV від 22.02.2006 "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" визначено, що такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Відповідно до наказу № 1261 від 21.10.2014 підставами для звільнення позивача став факт того, що під час проведення службового розслідування було встановлено, що позивач в період з 18 по 30 липня та з 2 серпня по 13 жовтня 2014 року був відсутній на службі без поважних причин та будь - яких документів, що засвідчують поважність невиходу на службу, до місця дислокації ГУБОЗ МВС України не надав.

Зазначений факт, відповідно до вказаного наказу було встановлено, з огляду на наступне:

- згідно з отриманими з 01 січня до 01 жовтня 2014 року даними програмно - технічного комплексу, який працює за допомогою біометричної технології ідентифікації, тобто для розпізнавання особи використовується відбиток пальця руки цієї особи, та призначений для контролю і реєстрації доступу працівників до будівлі ГУБОЗ МВС України позивач виходив на службу в такі дні: з 02 січня по 21 лютого, 10, 11, 12, 13, 14 березня, з 14 по 18 квітня, 31 липня та 01 серпня;

- після 21.02.2014 позивач не провів жодної оперативної наради працівників відділу, роботу відділу не планував та не контролював, вхідну нетаємну та таємну кореспонденцію в секторі документального забезпечення та в режимно - секретному відділі ГУБОЗ МВС України не отримував;

- більшість опитаних працівників відділу, які є його підлеглими, повідомили, що позивача востаннє на робочому місці бачили 21.02.2014.

Відповідно до документів наявних в матеріалах службового розслідування, які стали підставою для видання наказу МВС України № 1261 від 21.10.2014 факт того, що в програмно - технічному комплексі, який призначений для контролю і реєстрації доступу працівників до будівлі ГУБОЗ МВС України наявні інформація про вихід позивача на роботу лише в такі дні: з 02 січня по 21 лютого, 10, 11, 12, 13, 14 березня, з 14 по 18 квітня, 31 липня та 01 серпня підтверджується листами відділу оперативно - технічної розвідки ГУБОЗ МВС України та роздруківкою звіту щодо проходження через контрольні точки (вхід/вихід) з 14.04.2014 до 01.08.2014 начальника відділу оперативного супроводження особливо важливих справ ГУБОЗ капітана міліції ОСОБА_1

Посилання позивача на факт недостовірності даних відображених в програмно - технічному комплексі, який призначений для контролю і реєстрації доступу працівників до будівлі ГУБОЗ МВС України, у зв'язку з недосконалістю його роботи та можливості виникнення помилок в його роботі не приймаються судом до уваги з огляду на те, що позивачем належних доказів на підтвердження відповідних фактів суду надано не було.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Факт того, що позивача в період з 8 по 30 липня та з 2 серпня по 13 жовтня 2014 року був відсутній на службі підтверджується також показами наданими у судовому засіданні свідками ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та наданими ними письмовими поясненнями, відібраними в рамках службового розслідування, а також письмовими поясненнями наданими ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, копії яких наявні в матеріалах справи.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 не зміг підтвердити факт належного виконання позивачем посадових обов'язків начальника відділу оперативного супроводження особливо важливих справ ГУБОЗ та перебування позивача на службі в період з 8 по 30 липня та з 2 серпня по 13 жовтня 2014 року. Водночас підтвердив факт того, що позивач виконував завдання щодо здійснення організації роботи в Департаменті організації діяльності підрозділів міліції особливого призначення МВС України.

Також факт того, що позивач був відсутній на службі в робочий час підтверджується актами "Про невихід на службу до ГУБОЗ МВС України капітана міліції ОСОБА_1 на невиконання ним посадової інструкції" складеними 02.10.2014, 03.10.2014, 06.10.2014. 07.10.2014, 08.10.2014, 09.10.2014, 10.10.2014, 13.10.2014.

Факт того, що позивач неодноразово повідомлявся про призначення наказом № 1017 від 01.10.2014 щодо нього службового розслідування та про необхідність надання пояснень підтверджується наявними в матеріалах службового розслідування, які стали підставою для видання наказу МВС України № 1261 від 21.10.2014 рапортами. Також про зазначені обставини позивач був повідомлявся листом № 9/11-13265 від 10.10.2014.

Відповідно до листа Чергової частини управління аналізу та контролю ГУБОЗ МВС України № 9/11-13269 від 10.10.2014 з 01 січня по 10 жовтня 2014 року позивач був задіяний на чергуванні по ГУБОЗ лише два рази: 10.01.2014 та 25.01.2014, при цьому періодичність чергування начальників відділу ГУБОЗ у середньому складає один або два рази на місяць.

Згідно з листом Сектора документального забезпечення ГУБОЗ МВС України №9/11-13247 від 09.10.2014 з 01 січня по 09 жовтня 2014 року позивач у журналах обліку вхідної кореспонденції підписи про отримання на виконання документів не ставив, та відповідну пошту не отримував.

Листом № 9/11-13187 від 09.10.2014 режимно - секретним відділом ГУБОЗ МВС України повідомлено, зокрема, про те, що з 01 січня по 09 жовтня 2014 року позивач документи на виконання не отримував.

Судом не можуть бути прийняті у якості беззаперечних доказів виконання позивачем покладених на нього посадових обов'язків рапорт позивача від 18.08.2014 на якому 05.09.2014 І-м заступником начальника ГУБОЗ МВС України Малінко Є.В. було проставлено напис - погодження "Не заперечую" та довідка від 08.09.2014 видана начальником відділу ОП та КЗ ГУБОЗ МВС України майором міліції ОСОБА_12, з огляду на те, що відповідні документи були складені до початку проведення відносно позивача службового розслідування призначеного наказом № 1017 від 01.10.2014 та факт їх складання не є беззаперечним доказом виконання позивачем покладених на нього службових обов'язків.

Відповідно до акту відмови надати пояснення від 14.10.2014 складеного ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, останні під час допиту їх у якості свідків підтвердили, факти викладені в акті, позивачу було запропоновано надати письмові пояснення в рамках службового розслідування призначеного наказом МВС України № 1017 від 01.10.2014, водночас він відмовився надати письмові пояснення зазначивши про відсутність у нього вільного часу. Також в зазначеному акті вказано про те, що позивач від підпису акту та письмових пояснень відмовився. Також відповідні факти було відображено в рапорті на ім'я начальника ГУБОЗ МВС України генерала - майора міліції Руденка О.О.

Позивач в позовній заяві та в судових засіданнях зазначив про те, що з 14.10.2014 перебував на лікарняному, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС № 2583 від 14.10.2014 та акт відмови надати пояснення від 14.10.2014 був складений вже після того, як він повідомив, що перебуває на лікарняному.

Відповідно до листа Центральної поліклініки МВС України № 55/3-1449 від 05.12.2014 позивач звернувся до Центральної поліклініки МВС України по швидкій допомозі 14.10.2014 до лікаря ОСОБА_23 в період з 08.00 до 14.45.

Відповідно до журналу реєстрації амбулаторних хворих позивач внесений до відповідного журналу 14.10.2015 тридцять першим.

Позивач доказів на підтвердження звернення до Центральної поліклініки МВС України № 55/3-1449 від 05.12.2014 до часу протягом якого були зафіксовані факти викладені в акті відмови надати пояснення від 14.10.2014, а саме з 8.40 до 09.10, що підтверджується відповідним відеозаписом, суду надано не було.

Допитані у судовому засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підтвердили факти викладені в акті відмови надати пояснення від 14.10.2014.

Таким чином, враховуючи те, що позивач в журналі реєстрації амбулаторних хворих 14.10.2015 записаний тридцять першим та свідки підтвердили факти викладені в акті відмови надати пояснення від 14.10.2014, у той час, як з листа Центральної поліклініки МВС України № 55/3-1449 від 05.12.2014 не можливо встановити час звернення позивача до медичної установи та позивачем доказів на підтвердження відповідного часу звернення суду надано не було, у суду відсутні підстави для висновку про те, що позивач звернувся до медичної установи до періоду часу з 8.40 до 09.10.

Щодо посилань позивача на те, що 21.10.2014, в день видання наказу № 1261, він перебував на лікарняному суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 18 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" таке дисциплінарне стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби, а отже у відповідача були наявні правові підстави для видання вказаного наказу під час перебування позивача на лікарняному.

З огляду на зазначене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И ЛА:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Р.О. Арсірій

В.І. Келеберда