Справа № 728/1583/16-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 728/1583/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Пархоменко П. І. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

15 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Беспалова О.О., суддів: Чаку Є. В., Грибан І. О., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про оскарження дій, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про залишення позовних вимог без задоволення, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

У відповідності до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції переглядається колегією суддів в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач з 21.04.2004 р. перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком в розмірі 90 % суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

14.06.2016 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідно до постанови КМ України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Листом від 14.06.2016 р. № 44/02/Ш-1 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії (а. с. 6).

Відмова пенсійного органу обґрунтована тим, що відповідно до пункту 5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII в разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратур», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 року встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зміни, які відбулися у статті 37 Закону України «Про державну службу» стосуються тільки тих пенсій, які будуть призначатися після набрання чинності цими змінами, так само як і пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується у повному обсязі, оскільки вказана норма стосується новопризначених пенсій, а не перерахунку вже призначених.

В той же час, колегія суддів зауважує, що право на перерахунок пенсії позивачем втрачене не було.

У відповідності до п. 2 прикінцевих і перехідних положень Закону № 2493 дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Станом на момент призначення пенсії позивачу діяла стаття 37-1 Закону України «Про державну службу», яка передбачала право останньої на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим особам за відповідною посадою.

В той же час, у відповідності до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У справі «Великода В. Н. проти України» від 03.06.2014 року Європейський суд з прав людини визначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю. Суд також не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції.

Вказана справа стосувалася механізму виплати пенсії та її розміру, однак, в ній не йдеться про повне позбавлення особи права, яке вона вже набула одного разу.

Натомість, право на перерахунок пенсії позивач набув у 2004 році і, на думку колегії суддів, з огляду на принцип верховенства права, яким має керуватися суд при ухваленні судового рішення, це право є непорушним.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині оскарження.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення в частині його оскарження відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про оскарження дій залишити без задоволення.

Постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів з моменту направлення копії рішення сторонам і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя Є. В. Чаку

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Чаку Є.В.