Справа № 460/4004/16-а
Суддя: Гоцко В. І.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 460/4004/16-а
Провадження №2-а/460/285/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2016 року

Яворівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді: Гоцко В.І.,

при секретарі: Охримчук І.С.,

з участю: представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові справу за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області про зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким зобов'язати Управління Пенсійного фонду у Яворівському районі Львівської області відновити їй, з 01 червня 2015 року виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона, працює на посаді секретаря судових засідань Яворівського районного суду Львівської області, яка, відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про державну службу», відноситься до посади державного службовця. Також їй, як інваліду ІІІ групи, 12 серпня 2005 року, було призначено пенсію на підставі Закону України «Про обов'язкове державне пенсійне страхування», яка виплачувалася з дня призначення і до 31 березня 2015 року, коли була припинена така виплата. З приводу припинення виплати пенсії, вона зверталася до Управління Пенсійного фонду України у Яворівському районі де їй повідомили, що працюючим державним службовцям пенсія перестала виплачуватися у зв'язку із прийняттям відповідного закону. Вона вважає, що зупинення виплати їй пенсії є неправомірним, з наступних підстав. Відповідно до ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» в редакції, яка чинна з 01 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, призначені пенсії не виплачувалися, крім деяких осіб. Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Оскільки до 01 червня 2015 року такий закон не був прийнятий, то з 01 червня 2015 року посада, на якій вона працює, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, передбачені ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати пенсії відпали, а тому, починаючи з 01 червня 2015 року, відсутні перешкоди для виплати їй пенсії.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала свої позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним у заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду у Яворівському районі Львівської області, в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, подавши до суду також письмове заперечення в якому вказує, що ОСОБА_2, на підставі ст.32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення», з 12 серпня 2005 року призначено пенсію по інвалідності, як інваліду ІІІ групи загального захворювання. Згідно записів у трудовій книжці, ОСОБА_2 працює на посаді секретаря судових засідань Яворівського районного суду Львівської області. Дана посада відноситься до посад державної служби. Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року, згідно ст.47 ч.1 абзац 2, тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, на яких поширюється дія пункту цього закону (крім інвалідів І та ІІ групи, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії не виплачуються. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року, дії даної норми продовжено на період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року. Позивач у своєму позові посилається на практику судів, відповідно до якої, «враховуючи те, що з 01.06.2015 року для позивача як державного службовця скасовано норми, що передбачають право на призначення їй пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то відсутні правові підстави для припинення виплати позивачу пенсії по інвалідності». Тому на сьогодні, не порушено право позивача щодо пенсійного забезпечення її як державного службовця. ОСОБА_2, станом на 01 квітня 2015 року та на 01 червня 2016 року, продовжує працювати на посаді державного службовця і заробітна плата нараховується їй як державному службовцю. Також відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з позовної заяви, позивач у квітні 2015 року дізналася про припинення виплати їй пенсії, проте звернулася до суду аж у серпні 2016 року, тобто з пропущенням строку звернення до адміністративного строку, тим самим втратила право на звернення до суду з вимогою про захист свого порушеного права, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, з 01 квітня 2015 року і по даний час, працює на посаді секретаря судових засідань Яворівського районного суду Львівської області, яка відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про державну службу», відноситься до посад державного службовця.

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, починаючи з 12 серпня 2005 року, одержувала пенсію, як інвалід ІІІ групи загального захворювання, призначену, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення».

01 квітня 2015 року, у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а також враховуючи, що позивач ОСОБА_2 працює на державній службі, їй було припинено виплату пенсії.

15 серпня 2016 року, позивач ОСОБА_2 звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Яворівському районі із заявою про поновлення виплати їй пенсії з 01 квітня 2015 року.

Листом за №45/В-45 від 17 серпня 2016 року, відповідач повідомив позивача ОСОБА_2 про відсутність підстав для поновлення їй виплати пенсії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли, встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний, для призначення відповідного виду пенсії, страховий стаж. Частиною 2 статті 30 цього Закону визначено, що пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування і після припинення роботи.

Станом на 01 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач ОСОБА_2, дійсно давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу ОСОБА_2 з 01 квітня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Оскільки, до 01 червня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з цієї дати норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначалися відповідно до спеціальних Законів («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді державного службовця, судді та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання, припинили дію, починаючи з 01 червня 2015 року.

Таким чином, починаючи з 01 червня 2015 року, на позивача ОСОБА_2 не поширюються, встановлені ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» обмеження, щодо виплати пенсії, оскільки з 01 червня 2015 року, робота на займаній позивачем ОСОБА_2 посаді, не дає права на призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому, з 01 червня 2015 року, відсутні правові підстави для невиплати позивачу пенсії.

Даний висновок щодо правового застосування вищезазначених законодавчих норм відповідає правовій позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в Ухвалі від 26 серпня 2015 року, (адміністративна справа №202/4641/15-а).

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при розгляді справи доведено, що відповідачем - Управлінням Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області, як органом, на який законом покладено обов'язок з виплати пенсій, внаслідок порушення норм чинного законодавства, допущено по відношенню до позивача ОСОБА_2 протиправну бездіяльність, яка виявилася у нездійсненні позивачу відповідних виплат, починаючи з 01 червня 2015 року, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.4, 7, 14, 86, 158-160, 162, 167 КАС України, Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

позов задовольнити.

Зобов»язати Управління пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області поновити ОСОБА_2 пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», з 01 червня 2015 року.

На постанову може бути подана апеляційна скарга про оскарження постанови суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Яворівський районний суд Львівської області.

Постанова виготовлена в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: Гоцко В.І.