Справа № 817/186/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2016 р.Р і в н е 817/186/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АТ "Банк "Фінанси та Кредит"
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.09.2015 №
В С Т АН О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_3 з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.09.2015 року №.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач належним чином не провів податкову перевірку, оскільки з акту перевірки №103/17-16-17-01-19/НОМЕР_1 від 21.08.2015 року не вбачається, що кошти в сумі 148 406,33 грн., які були прощені банком, є додатковим благом та об'єктом оподаткування в розумінні підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

У судовому засіданні представник позивача посилався на те, що в результаті реалізації договірних правовідносин між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_3, останньою було повернуто банку суму більшу, ніж була отримана нею в якості кредиту, тобто, у позивача внаслідок вказаних правовідносин фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту її активів у тій чи іншій формі, а тому у неї і відсутній об'єкт оподаткування в розумінні положень ст. 14, п. 163.1 ст. 163, п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІV.

Також звертає увагу, що прийняття податкового повідомлення-рішення із чітким визначенням сум податкового зобов'язання та штрафних санкцій належить до виключної компетенції органів державної фіскальної служби, а на підставі проведеної перевірки не можливо встановити структуру прощеного боргу позивача за Договором про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту №016-КV/000935 від 23.04.2008 року.

Представник позивача зазначив, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» здійснив прощення заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту №016-КV/000935 від 23.04.2008 року за межами строків позовної давності, що унеможливлює застосування до вказаних правовідносин пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІV.

Таким чином, визначення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням є передчасним, безпідставним та неправомірним.

За таких обставин просив суд позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав суду письмові заперечення, у яких зазначив, що від Західного регіонального департаменту АТ «Банк «Фінанси та кредит» надійшла копія повідомлення про анулювання боргу від 14.05.2015 року №9-321210/1744 (вх. №12175/10/03-25 від 20.05.2015 року), в якому повідомлено, що товариством прийнято рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості гр. ОСОБА_3 в сумі 148 406,33 грн., також з метою виконання вимог пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) Західний регіональний департамент АТ «Банк «Фінанси та кредит», як кредитор, повідомило вищевказаного платника податку - боржника шляхом надання повідомлень боржникам під підпис особисто, що анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо, та попередило про необхідність самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст.49, пп. «д» п. 164.2.17 ст. 164, п. 179.1 ст. 176 Податкового кодексу України - не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, у результаті чого відповідачем визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік на суму 24 985,48 грн.

За таких підстав вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення повній мірі відповідає вимогам законодавства і підстави для його скасування в судовому порядку відсутні, тому просив суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заперечень на адміністративний позов не було подано, в судове засідання представник третьої особи не прибув, причини неприбуття суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Судом не визнавалася обовязковою участь третьої особи в судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 23.04.2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту №016-КV/000935 від 23.04.2008 року, у відповідності до якого, позичальнику надані кредитні кошти у розмірі 5 000,00 дол. США строком до 30.04.2010 року з платністю 15% річних.

18.12.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту №016-КV/000935 від 23.04.2008 року, згідно п.1 якої, сторони підписанням цієї Додаткової угоди визнають наявність боргу Позичальника за Кредитним договором, який становить 14 701,88 дол. США 88 центів станом на 04.12.2014 року.

Згідно п. 2 Додаткової угоди, сторони домовилися про наступний порядок та умови погашення вказаного у п.1 цієї Додаткової угоди:

2.1. позичальник зобов'язується повернути Банку у строк до 04.12. 2014 року суму заборгованості перед банком за Кредитним договором у розмірі 5 000,00 (П'ять тисяч) дол. США 00 центів.

2.2. за умови своєчасного та у повному обсязі виконання позичальником своїх зобов'язань, визначених п. 2.1 цієї Додаткової угоди, банком здійснюється прощення боргу в сумі 9 701,88 (Дев'ять тисяч сімсот один) дол. США 88 центів.

Про прощення боргу банк повідомляє позичальника письмово.

У випадку прощення банком боргу позичальника у порядку та на умовах цього пункту Додаткової угоди, зобов'язання позичальника про сплату банку боргу у відповідній сумі припиняються.

Квитанцією від 04.12.2014 року позивач підтвердив факт сплати коштів в розмірі 5000 доларів США.

У звязку із виконанням умов Додаткової угоди позивачем, 18.12.2014 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було прийнято рішення про прощення заборгованості позивача за Договором про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту №016-КV/000935 від 23.04.2008 року у сумі 9 701,88 дол. США.

В період з 18.08.2015 року по 21.08.2015 року працівником ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1. п. 79.2 ст. 79, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, відповідно до наказу про проведення невиїзної позапланової перевірки від 11.08.2015 року №497 було проведено позапланову документальну невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) з питань отримання доходу у вигляді додаткового блага за період з 01.01.2014 року по 31,12.2014 року.

За результатами такої перевірки було складено Акт №103/17-16-17-01-19/НОМЕР_1 від 21.08.2015 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага громадянином ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року».

Згідно акту перевірки, до ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області від Західного регіонального департаменту АТ «Банк «Фінанси та кредит» надійшла копія повідомлення про анулювання боргу від 14.05.2015 року №9-321210/1744 (вх. №12175/10/03-25 від 20.05.2015 року), в якому повідомлено, що товариством прийнято рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості гр. ОСОБА_3 в сумі 148 406,33 грн., також з метою виконання вимог пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) Західний регіональний департамент АТ «Банк «Фінанси та кредит», як кредитор, повідомило вищевказаного платника податку - боржника шляхом надання повідомлень боржникам під підпис особисто, що анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо, та попередило про необхідність самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Як вбачається з п. 2.7 акту перевірки, в порушення пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14, абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІV (із змінами та доповненнями) фізичною особою ОСОБА_3 не задекларовано дохід, який підлягає оподаткуванню, в сумі 148 406,33 грн. та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 24 985,48 грн.

Згідно висновку даного акту, перевіркою встановлено порушення:

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІV (із змінами та доповненнями), у результаті чого встановлено неподання податкових декларацій за період, що перевірявся, в тому числі по податкових (звітних) періодах: 2014 рік.

- пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 та п. 179.1 ст. 179 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІV (із змінами та доповненнями), у результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік в сумі 24 985,48 грн.

За наслідками перевірки ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 11.09.2015 року №, яким збільшено ОСОБА_3 суму грошового зобовязання в розмірі 24 985,48 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 6 246,37 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно із частиною другою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів правомірність оскаржуваного в даній адміністративній справі податкового повідомлення-рішення, з огляду на таке.

Згідно із пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Пунктом 164.1 статті 164 цього ж Кодексу передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно із підпунктом «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Разом з тим, при вирішенні даного спору слід також врахувати, що за приписами підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає суду підстави дійти висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин доходом, отриманим платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства (в розумінні підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України) є сума боргу за договором про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту у вигляді грошових коштів (тіло кредиту) та процентів, які позичальник зобов'язаний був повернути за договором, в той час як пеня, штрафи, комісії тощо не можуть вважатися додатковим благом, оскільки є засобами забезпечення виконання зобов'язання за договором, суми нарахованих пені, штрафів, комісій тощо не отримуються боржником в грошовій формі, а банк вправі як стягувати, так і не стягувати їх.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII (який набрав чинності з 01.01.2015 року) підпункт «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 було викладено у такій редакції: «д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом».

Отже, лише з 01.01.2015 року до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді саме основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням. Оскільки відповідні зміни до Податкового кодексу України були внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII, який немає зворотної дії в часі, тому вказані положення не поширюються на спірні правовідносини.

Таким чином, для вирішення даного спору необхідно було отримати розрахунок суми боргу позивача за договором про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту №016-КV/000935 від 23.04.2008 року, анульованого (прощеного) ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Ухвалою від 02.08.2016 року суд витребовував у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» довідку про погашення суми боргу по кредитному договору ОСОБА_3, довідку 1ДФ з відображенням руху коштів по кредитному договору ОСОБА_3, детальний розрахунок погашення основної суми кредиту та пені та довідку про період виникнення у ОСОБА_3 заборгованості по пені та відсотках.

Проте, вимоги суду ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не були виконані.

Разом з тим, на думку суду, Додаткова угода №1 до Договору про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту №016-КV/000935 від 23.04.2008 року та податковий розрахунок ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 2014 рік (форма № 1ДФ), у якому, згідно акту перевірки, зазначено про нарахований позивачу дохід в сумі 148 406,33 грн., не можуть бути достатніми підставами для визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, виходячи із суми прощеного (анульованого) боргу в розмірі 148 406,33 грн., оскільки, як встановлено під час судового розгляду справи, вказана сума може включати проценти, та, крім того, пеню, штрафи, комісію, які не включаються до об'єкта оподаткування.

Згідно з п. п. 3-6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 року №984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 року №34/18772 (із змінами та доповненнями), результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до п. 5.2. Порядку, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

В порушення вищезазначених норм, відповідачем в акті перевірки не зазначено будь-яких доказів, які підтверджують, що сума прощеного банком боргу в розмірі 148 406,33 грн. є сумою лише основного боргу та до неї не входять проценти, пеня, штрафи, комісія, які не включаються до об'єкта оподаткування.

Крім того, з аналізу підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), вбачається, що обовязок позивача, як платника податку, відобразити суму доходу, визначеного в пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІV та нарахувати й сплатити відповідну суму податкового зобовязання за одночасної наявності усіх нижченаведених ознак: прощено саме суму боргу (кредиту) кредитором; таке прощення (анулювання) здійснилося кредитором за його самостійним рішенням; таке прощення (анулювання) не повязане з процедурою банкрутства кредитора; таке прощення (анулювання) здійснилося кредитором у межах строків позовної давності; про таке прощення кредитор повідомив боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу.

Відсутність будь якої з вказаних вище ознак означає, що прощений борг не оподатковується за пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІV, а боржник - фізична особа не має обовязку декларувати та сплачувати з нього податок.

Згідно Договору про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту №016-КV/000935 від 23.04.2008 року, позивачу було надано кредитні кошти в розмірі 5000 дол. США строком до 30.04.2010 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Тобто, у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане (п. 4.2. Постанови Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»).

Так, статтею 257 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується в один рік.

Повідомлення про прощення боргу позивач отримав 18.12.2014 року.

Слід зазначити, що п. 4.4.1. Постанови Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» встановлено, що у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

Тому визнання позивачем заборгованості згідно Додаткової угоди №1 від 18.12.2014 року до Договору про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту №016-КV/000935 від 23.04.2008 року вчинено вже після спливу строків позовної давності.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» здійснив прощення заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту №016-КV/000935 від 23.04.2008 року за межами строків позовної давності, що унеможливлює застосування до вказаних правовідносин пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІV.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що згідно квитанції від 04.12.2014 року позивачем було повернуто банку 5000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 75 927,12 грн.

Сума ж одержаного кредиту під час укладення Договору про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту №016-КV/000935 від 23.04.2008 року становила 25 250 грн.

Тобто, в результаті реалізації договірних правовідносин між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_3, останньою було повернуто банку суму більшу, ніж була отримана нею в якості кредиту, тому у позивача внаслідок вказаних правовідносин фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у тій чи іншій формі, що свідчить про відсутність об'єкта оподаткування в розумінні положень ст. 14, п. 163.1 ст. 163, п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІV.

З урахуванням викладеного, є помилковими посилання відповідача на положення абз. д) пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІV, як на безумовну підставу для донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказана норма повинна застосовуватись в кореспонденції з положеннями ст. 14, п. 163.1 ст. 163, п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІV і не може їм суперечити.

Отже, враховуючи, що на виконання обов'язку про поверненню кредиту позивачем було фактично повернуто на рахунок банку кошти, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту, то позивачем не було отримано оподатковуваного доходу в розумінні ст. 14, п. 163.1 ст. 163, п. 164.1 ст. 164, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, 165 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІV, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Аналогічних висновків дотримується Вищий адміністративний суд Україні в ухвалі суду від 25.09.2014 року К/800/40206/14.

Таким чином, оскільки в ході судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження, що прощена позивачу заборгованість в сумі 148 406,33 грн. є основною сумою боргу (тілом кредиту), а відповідач належним чином не провів податкову перевірку та під час розгляду справи не довів, що кошти в сумі 148 406,33 грн. є додатковим благом та об'єктом оподаткування в розумінні підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, та враховуючи, що прийняття податкових повідомлень-рішень із чітким визначенням сум податкових зобов'язань та штрафних санкцій належить до виключної компетенції органів державної фіскальної служби, а на підставі наданих відповідачем документів не виявилося можливим встановити структуру прощеного боргу позивача за договором про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту №016-КV/000935 від 23.04.2008 року, тому суд приходить висновку, що визначення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням є передчасним, безпідставним та неправомірним.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що відповідачем не доведено належними доказами, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 11.09.2015 року № суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом. Доводи позивача свідчать про відсутність правових підстав для винесення оскаржуваного рішення, у зв'язку з чим, позов підлягає до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 551,20 грн. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 551,20 грн. підлягають присудженню на користь позивача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 11.09.2015 №.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.