Справа № 825/1304/16
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1304/16 Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А
15 вересня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Коротких А.Ю.,
судді: Літвіної Н.М.,
Чаку Є.В.,
при секретарі Козуб А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Сидорчука Валерія Миколайовича на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії ,-
В С Т А Н О В И В :
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник ОСОБА_1 - Сидорчук Валерій Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з`ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03 червня 2011 року позивач уклав контракт про проходження військової служби у Державній спеціальній службі транспорту, взявши на себе зобов`язання проходити військову службу у Державній спеціальній службі транспорту протягом п`яти років на умовах, встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби, а також сумлінно виконувати вимоги законодавства України, накази командирів та начальників, службові обов`язки, добре володіти довіреною технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом (а.с. 6-7).
Того ж дня контракт набрав чинності та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03 червня 2011 року № 21КС позивач був прийнятий на військову службу на посаду заступника командира монтажного взводу - командира відділення будівельно-відновлювальної роти.
Відповідно до Указів Президента України від 17 березня 2014 року №303«Про часткову мобілізацію», від 06 травня 2014 року № 454 /2014 «Про часткову мобілізацію», від 14 січня 2015 року № 15 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошувалось проведення часткової мобілізації.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Поняття особливого періоду наведене у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ, за правилами якої, особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Тобто, особливий період пов`язується, зокрема, з моментом оголошення рішення про мобілізацію.
Відповідно до ч. 9 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба, а для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною 8 статті 26 цього Закону.
Враховуючи, що під час настання особливого періоду контракт позивача про проходження військової служби ще не закінчився, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що дія контракту продовжується понад встановлений строк до оголошення демобілізації, а тому відсутні підстави для звільнення позивача з військової служби.
Відповідно до п «б» ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII звільнення зі служби проводиться військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті. Частиною 8 зазначеної статті встановлено підстави звільнення військовослужбовців з військової служби з моменту оголошення мобілізації до прийняття рішення про демобілізацію, де зокрема відсутня така підстава для звільнення з військової служби як «у зв`язку із закінченням строку контракту».
Відповідно до ч. 9 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Згідно з п. 224 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту, затвердженого указом Президента України від 03 лютого 2009 року № 60/2009, в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі у порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.
Аналогічної правової позиції дійшов Вищий адміністративний суду України в своїй ухвалі від 03 березня 2016 року № 809/1150/15.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.
Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Сидорчука Валерія Миколайовича залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року без змін.
Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.
Судді: Літвіна Н.М.
Чаку Є.В.

Повний текст виготовлено: 19 вересня 2016 року.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Чаку Є.В.

Літвіна Н. М.