Справа № 814/183/16
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 р. Справа № 814/183/16

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_3 адміністративну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Кандибинське» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року по справі за позовом Фермерського господарства «Кандибинське» до Вознесенської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.11.2015 року №00013415,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року Фермерське господарство «Кандибинське» звернулось до суду з адміністративним позовом до Вознесенської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.11.2015 року №00013415, яким позивачу визначено штраф у розмірі 10 % від суми самостійно визначеного платником податку грошового зобовязання з податку на додану вартість, терміни сплати якого порушено позивачем.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував на те, що згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» у 2015-2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій з обсягом доходу до 20 млн. грн. за попередній рік контролюючим органом здійснюється виключно з дозволу Кабінету Міністрів України. Позивач зазначив, що в даному випадку камеральна перевірка Фермерського господарства «Кандибинське» була проведена Вознесенською ОДПІ в порушення вимог податкового законодавства, без отримання відповідного дозволу КМУ, набагато пізніше граничного терміну її проведення, встановленого Податковим кодексом України, а тому прийняте податкове повідомлення-рішення на підставі висновків такої перевірки є також протиправним.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що за результатами проведеної перевірки було встановлено порушення Фермерським господарством «Кандибинське» терміни сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з податку на додану вартість, визначені п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, відповідальність за що встановлена ст. 126 Податкового кодексу України.

Відповідач також зазначив, що камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність платників податків-юридичних осіб суцільним порядком за кожний звітний (податковий) період.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року у задоволенні позову Фермерського господарства «Кандибинське» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Фермерське господарство «Кандибинське» подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

27.10.2015 року Вознесенською обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Миколаївській області, на підставі п.п. 20.1.4 п. 20 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, в порядку ст. 76 Податкового кодексу України була проведена камеральна перевірка щодо своєчасності сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року платником Фермерським господарством «Кандибинське».

За результатами проведеної перевірки відповідачем був складений акт №570/14-25-15-006/34010488 від 27.10.2015 року, на підставі якого Вознесенською ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.11.2015 року №00013415, згідно якого позивачу визначено суму штрафу у розмірі 10 % за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з ПДВ, а саме визначено штраф у розмірі 199 861,10 грн. (10 % від 1998611 грн.).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, ФГ «Кандибинське» оскаржило його до суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ФГ «Кандибинське», суд першої інстанції виходив з правомірності проведення Вознесенською ОДПІ камеральної перевірки ФГ «Кандибинське». Також суд першої інстанції визнав помилковим посилання в даному випадку позивача на п. 35 Закону №655VIII, згідно якого тимчасово, до 31.12.2016 року включно, платникам податків, обсяг доходів та/або операцій яких за попередній (звітній) рік складав менше 20 млн. грн. штрафні (фінансові) санкції, нараховані на суму податкового зобов'язання, яку платник податків сплатив без оскарження податкового повідомлення-рішення в терміни, визначені цим Кодексом, скасовуються протягом 10 днів з дня сплати такого податкового зобов'язання. Суд зазначив, що в даному випадку має місце не порушення строку сплати податкового зобовязання визначеного податковим органом, а несвоєчасна сплата самостійно визначеного платником податкового зобов'язання, у зв'язку з чим положення п.35 вказаного Закону в цьому випадку не застосовуються.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 75.1.1 п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Пунктами 76.1, 76.2 статті 76 Кодексу встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 Кодексу.

Згідно з п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до п. 3 Перехідних положень Закону України № 71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Слід зазначити, що мораторій на проведення перевірок, передбачений п. 3 Перехідних положень Закону України № 71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» розповсюджується і на проведення камеральних перевірок субєктів господарювання, оскільки законодавець, вводячи обмеження щодо проведення перевірок, не визначав конкретний вид таких перевірок.

Для визначення обсягу доходу позивача за попередній календарний рік, та відповідно, встановлення факту, чи розповсюджується на позивача положення п. 3 Перехідних положень Закону України № 71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», судом апеляційної інстанції було витребувано у Вознесенської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області податкову звітність Фермерського господарства «Кандибинське» за 2014 рік, в якій відображено обсяг доходу вказаного фермерського господарства за 2014 рік.

Згідно наданих податковим органом документів, судом апеляційної інстанції встановлено, що загальна сума доходу сільськогосподарського товаровиробника Фермерського господарства «Кандибинське» у 2014 році склала 2775051 грн., тобто менше 20 мільйонів, а тому позивач підпадає під перелік суб'єктів, стосовно яких є заборона на здійснення перевірок у 2015 році (а.с. 91-94).

Дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірки ФГ «Кандибинське» відповідачем не отримувався.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що Вознесенська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Миколаївській області не мала права на проведення камеральної перевірки ФГ «Кандибинське».

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п. 200.10 ст. 200 ПК України контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації.

В даному випадку граничним строком проведення камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість, поданої ФГ «Кандибинське» є 20.04.2015 року, тоді як контролюючим органом проведено камеральну перевірку 27.10.2015 року, тобто у порушення термінів, встановлених Податковим кодексом України.

Все вищезазначене свідчить про те, що проводячи камеральну перевірку ФГ «Кандибинське», Вознесенська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Миколаївській області діяла не у відповідності до вимог чинного законодавства, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України, а тому прийняте за наслідками незаконно проведеної перевірки податкове повідомлення-рішення від 02.11.2015 року №00013415 є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позов Фермерського господарства «Кандибинське» є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів, керуючись п.4 ч.1 ст. 202 КАС України колегія суддів вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги Фермерського господарства «Кандибинське».

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Кандибинське» задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Фермерського господарства «Кандибинське» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вознесенської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області від 02.11.2015 року №00013415.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3