Справа № 804/4078/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2016 р. Справа № 804/4078/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді суддівОлійника В. М. Єфанової О.В., Турової О.М.
при секретаріСкупейко І.М.
представника позивача представника відповідача-1 представника відповідача-2 Коваленка І.О. Матвєєнко Г.М. Слободянюка Р.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Міністерства оборони України, відповідача-2: Дніпропетровського обласного військового комісаріату про зобов`язання вчинити певні дії, -
01.07.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до відповідача-1: Міністерства оборони України, відповідача-2: Дніпропетровського обласного військового комісаріату, в якому просить суд:
- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи, у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та надіслати вищевказане рішення до Дніпропетровського обласного військового комісаріату для видання наказу про виплату одноразової грошової допомоги.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що у відповідності до положень чинного законодавства України він звернувся із заявою до відповідача-2: Дніпропетровського обласного військового комісаріату із вимогою про виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року. Проте, йому була надана відповідь із відмовою, у зв`язку із необґрунтованістю заяви відповідно до ст.58 Конституції України, ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців». Не погодившись із таким рішенням відповідачів ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом про зобов`язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності за ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Представник позивача під час судового засідання підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснив обставини справи таким чином як про це вказано вище.
Представник відповідача-1 та представник відповідача-2 заперечували проти задоволення цього адміністративного позову, посилаючись на необґрунтованість, незаконність позовних вимог.
Так, зокрема представник відповідача-2 послався на те, що позивач пропустив строк для звернення із заявою для виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності за ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Адже, на його думку, право на отримання такої допомоги набувається тільки при настанні інвалідності під час проходження військової служби та особами, звільненими зі строкової військової служби у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження. Також відповідач звернув увагу суду на те, що на момент первинного встановлення інвалідності позивачу у 2011 році останній не звертався до нього із заявою для отримання виплат такої одноразової грошової допомоги.
Відповідач-1 зазначив, що ним не приймалось будь-якого рішення щодо задоволення або відмови у виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок настання третьої групи інвалідності, у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Крім того, він послався на пропуск ОСОБА_1 строку для звернення до адміністративного суду із цим позовом. Однак, суд зазначає, що це питання було вирішене на стадії відкриття провадження у справі та прийнято ухвалу від 05.07.2016 року про відкриття провадження.
Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цього адміністративного позову з огляду на наступне.
Як було встановлено судом та це підтверджується матеріалами справи, 28.07.2015 року ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.16 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року (далі постанова КМУ №975 від 25.12.2013 року) звернувся до Дніпропетровського обласного військового комісаріату із заявою від 26.07.2015 року, за якою просив виплатити йому одноразову грошову допомогу, у зв`язку із отриманням групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що в матеріалах справи міститься копія цієї заяви, за якою вбачається, що у її примірнику, наданому позивачу під час її подання, попередньо були прописані відомості щодо додавання до заяви документів саме згідно з п.2 постанови КМУ №975 від 25.12.2013 року. В той час як виплати, про які клопотав заявник, передбачені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499.
З метою подальшого розгляду та виконання заяви ОСОБА_1 відповідачем-2 було передано його заяву директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України, про що свідчить копія відповідного листа, який міститься в матеріалах справи.
Втім, на лист військкомата №7/2264/7 від 05.08.2015 року надійшла відповідь начальника управління організаційного, соціального забезпечення та тарифікації від 23.10.2015 року №248/3/6/2980, за якою повідомлялось, що після розгляду документів встановлена відсутність підстав для подання пропозицій Міністерству оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги. Адже 01.01.2014 року набрав чинності Закон України від 04.07.2012 року №5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», яким змінено редакцію ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та на виконання якого прийнято постанову КМУ №975 від 25.12.2013 року. Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Тобто, за твердженнями Департаменту, дія постанови КМУ від 25.12.2013 року №975 та нової редакції ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 01.01.2014 року. На заявника дія вказаних актів не поширюється, бо інвалідність встановлено до 01.01.2014 року. З огляду на такі свої висновки Департамент зазначив, що відсутні підстави для розгляду поданих документів та повернув їх без розгляду як такі, що не відповідають вимогам постанови КМУ від 25.12.2013 року №975.
Спір між сторонами виник з приводу правомірності чи протиправності результатів розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із отриманням групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби від 26.07.2015 року.
12.09.2011 року позивачу була встановлена інвалідність III групи внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби під час перебування в країні, де велись бойові дії (згідно довідки до акту огляду МСЕК від 12.02.2011 року №064779).
02.09.2013 року під час повторного огляду органами МСЕК встановлено III групу інвалідності внаслідок тієї ж причини (довідка до акту огляду МСЕК від 02.09.2013 року №0045411).
01.10.2015 року під час наступного огляду органами МСЕК встановлено III групу інвалідності внаслідок тієї ж причини (довідка до акту огляду МСЕК від 15.09.2015 року №035306).
Тобто, у період з 07.01.1985 року по 12.12.1986 року позивач виконував обов`язок військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан, отримав статус учасника бойових дій та згодом 12.09.2011 року йому вперше було встановлено III групу інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби під час перебування в країні, де велись бойові дії, що неодноразово підтверджувалось при наступних оглядах. Тому, з цього приводу та з огляду на обставини справи, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України, у зв`язку із виконанням конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 року №2232-ХШ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Відповідно до ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі, (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей».
Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей» визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.
Зокрема, вищевказаним Законом (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Згідно з п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів призваних на навчальні та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою КМУ від 28.05.2008 року №499 (далі Порядок №499), одноразова грошова допомога виплачується:
військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, одноразова грошова допомога інвалідам ІІ групи виплачується у розмірі 24-місячного грошового забезпечення.
За змістом ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей» у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності військовослужбовцю виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії вже був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 року справа № 21-446а14 та від 21.04.2015 року справа № 21-135а15.
Відповідно до ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей», якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Наведеною нормою передбачено строк встановлення вищої групи інвалідності, що дає право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, тобто ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей» визначає порядок доплати грошової допомоги у разі збільшення групи інвалідності, однак не вказує жодних строків, щодо призначення саме одноразової грошової допомоги.
А за ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей» визначено перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, та порядок її призначення і виплати. Втім, закон або інші нормативно-правові акти не містять строків реалізації права на отримання такої допомоги.
Пунктами 3 та 7 Порядку № 499 передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомоги у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військкомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по-батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
Керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 нього Порядку.
Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Тобто, рішення про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю військовослужбовців приймає головний розпорядник коштів, у даному випадку це Міністерство оборони України, після отримання відповідного висновку із визначеним переліком документів, необхідних для призначення виплати.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що військкомату була надана заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та необхідні документи в порядку, визначеному вимогами ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей» та Порядку №499 та у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби під час перебування в країні, де велись бойові дії за період до 01.01.2014 року. Тому, і підставою для розгляду вказаної заяви та вирішення питання про виплату одноразової допомоги відповідачам слід керуватись вказаними законом та порядком, а не як про це хибно вважають відповідачі, за порядком, визначеним постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року.
Втім, подана заява по суті не була розглянута Міністерством оборони України, а лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України містить помилкові міркування відносно підстав звернення позивача та складений для ознайомлення заявника з результатами розгляду начальником управління організаційного, соціального забезпечення та тарифікації Департаменту заяви. За твердженнями відповідача-1 заява по суті ним розглянута не була та рішення по ній не приймалось.
На думку суду, відповідач-1 проявив бездіяльність, не розглянувши належним чином та по суті заяву ОСОБА_1 .
Таким чином, заявлені позовні вимоги щодо зобов`язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи, у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та надіслати вищевказане рішення до Дніпропетровського обласного військового комісаріату для видання наказу про виплату одноразової грошової допомоги є передчасними.
З урахуванням цього, розглядуваний адміністративний позов підлягає задоволенню частково, з приводу чого суд вважає за необхідне в межах заявлених позовних вимог: визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби від 26.07.2015 року; зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із отриманням групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби від 26.07.2015 року та прийняти рішення за вказаною заявою; у задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби від 26.07.2015 року.
Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із отриманням групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби від 26.07.2015 року та прийняти рішення за вказаною заявою.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2016 року.

Судді (підписи) Постанова не набрала законної сили 08 вересня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник О.В. Єфанова О.М. Турова В.М. Олійник В.М. Олійник