Справа № 821/985/16
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/985/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтовича І.І.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення та наказу,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа підприємець ОСОБА_4 (далі позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС України в Херсонській області (далі відповідач) в якому просить: визнати протиправним та скасувати Наказ "Про проведення фактичних перевірок" від 03.06.2016 р. №284 винесений начальником ГУДФС України в Херсонській області в частині призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_4; податкове повідомлення рішення від 13.06.2016 р. №.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених в таких письмових запереченнях. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

06 червня 2016 р. на підставі наказу Головного управління ДФС України в Херсонській області від 03.06.2016 р. №248, керуючись ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст. 75, пп.80.2.2, 80.2.3, 80.2.5, п.80.2 ст. 80 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_4

За результатами даної перевірки складено акт від 06.06.2016 року №152/21-22/РРО/НОМЕР_1. На підставі висновків зазначеного акта перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення рішення від 13 червня 2016 р. № НОМЕР_2.

Не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Щодо позовної вимоги позивача про скасування Наказу "Про проведення фактичних перевірок" від 03.06.2016 р. №248, винесений начальником ГУДФС України в Херсонській області в частині призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_4, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пп. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, відповідно до пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.80.1 та п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови. (п.81.2 ст. 81 Податкового кодексу України).

Як вже зазначалося судом вище, 06 червня 2016 р. на підставі наказу Головного управління ДФС України в Херсонській області від 03.06.2016 р. №248, керуючись ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст. 75, пп.80.2.2, 80.2.3, 80.2.5, п.80.2 ст. 80 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_4

Перед початком перевірки позивачу було вручення зазначений наказ, а також, предявлено направлення на перевірку від 06.06.2016 р. №0556 та №0557 з якими позивач ознайомився та власноруч розписався в направленнях .

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося представниками позивача в судовому засіданні, перед початком перевірки у ФОП ОСОБА_4 були відсутні зауваження та заперечення до наказу №248 та порядку проведення даної перевірки.

Суд зазначає, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Таким чином, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В даному випадку, вимогу позивача про скасування Наказу "Про проведення фактичної перевірки" від 03.06.2016 р. №248, суд залишає без задоволення.

Дана правова позиція суду збігається з позицією Верховного Суду України викладеній в постанові від 24.12.2010 р. у справі № 21-25а10.

Щодо вимоги позивача про скасування податкового повідомлення рішення від 13.06.2016 р. №, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося судом, за результатами вищезазначеної перевірки складено акт (довідка) від 06.06.2016 року №152/21-22/РРО/НОМЕР_1.

З наведеного вище акта перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення: п.7 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: « не забезпечено подання до органів ДФС по дротових або бездротових каналах звязку електронних копій розрахункових документів, які містяться на контрольній стрічці в памяті реєстратора розрахункових операцій (далі РРО), або в памяті модемів які до них приєднані».

На підставі висновків зазначеного акта перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення рішення від 13 червня 2016 р. № НОМЕР_2, яким до ФОП ОСОБА_4 застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 24820,00 грн.

Як встановлено судом в судовому засіданні до позивача застосована штрафна санкція у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожен день такого порушення 146 днів ( за формулою 10 х 17 х 146=24820,00 грн.), проте суд не погоджується з таким розрахунком штрафної санкції виходячи з наступного.

В подібних правових відносинах була висловлена позиція у постанові Верховного Суду України від 16 квітня 2013 р. у справі №21-89а13 щодо щоденного друку фіскального чеку, а саме: « не виконуючи протягом певного періоду друкування фіскальний звітний чек субєкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій триваюче».

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 9 статті 17 Закону України від 06.07.1995 р. №265/95-ВР, за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах, у тому числі: десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - в разі неподання до органів державної податкової служби звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій по дротових або бездротових каналах зв'язку, в разі обов'язковості її подання.

Не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня подавати до органів державної податкової служби звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій по дротових або бездротових каналах зв'язку, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Тобто розмір штрафної (фінансової) санкції за вказане порушення повинен становити 170,00 грн.

Суд вважає, що відповідач, незважаючи на кількість разів не подання позивачем у період з 01.01.2016 р. по 05.06.2016 р. (146 разів) до органів державної податкової служби звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій по дротових або бездротових каналах зв'язку, мав застосувати за це порушення штрафну санкцію у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як то передбачено наведеними нормативними положеннями.

З огляду на викладене, суд вважає, що застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції за порушення п.7 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 24820,00,00 грн. є необґрунтованим, відтак спірне податкове повідомлення - рішення від 13 червня 2016 р. № НОМЕР_2 підлягає частковому скасуванню в сумі 24650,00 грн.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним та обґрунтованим, а тому його слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області № від 13.06.2016 року, в частині застосування до ФОП ОСОБА_4 штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в сумі 24650,00 грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 сплачений судовий збір в сумі 964,05 грн. (Дев'ятсот шістдесят чотири гривні 05 коп.) шляхом безспірного списання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 15 вересня 2016 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 9.2.1