Справа № 265/5030/16-а
Суддя: Козлов Д. О.
Дата ухвалення: 2016-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/5030/16-а
Провадження №2-а/265/180/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарях - Азарової А. О., Байрачної І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, обґрунтовуючи своїх вимоги тим, що постанова від 22 серпня 2016 року про адміністративне правопорушення була винесена відносно позивача незаконно. Вказував, що 22 серпня 2016 року щодо нього працівником поліції було складено постанову про накладення на нього штрафу в розмірі 425 грн. на підставі ст. 122 ч. 2 КУпАП за порушення ним ПДР України через те, що він нібито не надав сигнал світловим приладом, керуючи автомобілем НОМЕР_1, про поворот праворуч при здійсненні такого повороту з пр. Перемоги в м. Маріуполі в напрямку магазина «Сільпо» до прилеглої території. Однак вказаного порушення він не допускав, про що пояснив поліцейському, який не прийняв до уваги його доводи. Оскільки доказів порушення ПДР України йому не було надано, то просив суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 22 серпня 2016 року про притягнення позивача до стягнення у вигляді штрафу за порушення ст. 122 ч. 2 КУпАП, закривши провадження у справі.

У судовому засідання позивач, підтримуючи наведені ним у позовній заяві доводи, на задоволенні позову наполягав, вказуючи, що ним надавався працівникам поліції поліс обовязкового страхування, коли його зупинили працівники поліції, які однак не надали йому доказів порушення ним ПДР України. При цьому наполягав, що він увімкнув покажчик правового повороту при здійсненні маневру повороту праворуч 22 серпня 2016 року до магазину «Сільпо».

У додаткових письмових поясненнях позивач посилався на те, що працівником поліції не було дотримано принципу розгляду справи за місцем знаходження органу, який уповноважений на розгляд категорії справ щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, тобто поліцейський не провів належним чином розгляд справи про виявлене ним порушення, чим допустив порушення процесуальних прав позивача та порушив процедуру розгляду такої справи.

Представник відповідача, який діє на підставі доручення, ОСОБА_2, заперечуючи у суді проти позову ОСОБА_1, вказував, що працівник поліції, який складав постанову від 22 серпня 2016 року, та інспектор Первакова О. В. удвох, коли рухались на патрульному автомобілі, виявили факт порушення ПДР України позивачем, який керував автомобілем, при здійсненні останнім повороту праворуч до магазину «Сільпо» з боку пр. Перемоги, оскільки ОСОБА_1 не увімкнув сигнал повороту праворуч при такому маневрі. Також у правопорушника не було із собою поліса обовязкового страхування. Свідками скоєного порушення були працівники поліції, відеофіксація порушення не велась. Також заперечував доводи позивача щодо відсутності у поліцейського можливості винести постанову про накладення адміністративного стягнення на місці виявлення порушення безпеки дорожнього руху. Просив відмовити у задоволені позову.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

За ч. 3 ст. 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, крім іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На підставі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати усі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно із п. 1. ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідальність, визначена ст. 122 ч. 2 КУпАП, передбачена, в тому числі, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Згідно із постановою серія ДР № 074629 від 22 серпня 2016 року, винесеної інспектором управління патрульної поліції в м. Маріуполі, вказано, що ОСОБА_1 22 серпня 2016 року об 10-40 г., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по пр. Перемоги в м. Маріуполі, біля магазина «СІЛЬПО», при повороті праворуч на територію стоянки магазину «Сільпо» не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 (б) ПДР України, на підставі чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а. с. 3).

Допитана у якості свідка, інспектор поліції ОСОБА_3, вказувала, що вона разом із своїм напарником, інспектором поліції ОСОБА_4 рухались на автомобілі по пр. Перемоги в м. Маріуполі, коли побачили, як перед ними автомобіль, під керуванням позивача, при здійсненні повороту праворуч на стоянку біля магазину «Сільпо» виконав такий маневр без ввімкнення відповідного показника повороту праворуч, внаслідок чого ОСОБА_4 виніс щодо правопорушника постанову про накладення на нього стягнення. Вказувала також, що позивач визнавав, що він не ввімкнув показник повороту. Зазначала, що фіксація порушення відбулась на її реєстратор, однак відео з якого не зберіглось до теперішнього часу.

На підставі п. 10 Розділу ІІІ (Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (далі за текстом постанови - Інструкція), поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із п. 7 Розділу IX (Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП) Інструкції вказано, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

При цьому суд зазначає, що вирішенням позову ОСОБА_1 було встановлено, що при розгляді справи про адміністративні правопорушення інспектором поліції, як особою уповноваженою державою на розгляд справ у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не було обґрунтовано винесено постанову від 22 серпня 2016 року про притягнення до відповідальності позивача за ст. 122 ч. 2 КУпАП, оскільки поліцейським не було дотримано принципу об'єктивного з'ясування обставин такої справи.

Так згідно із вимогами КУпАП в справі про адміністративне правопорушення доказами можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких та у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, в тому числі за допомогою показів свідків.

Враховуючи положення щодо заборони залучення в якості свідків правопорушення поліцейських або осіб, щодо неупередженості яких є сумніви, при оформлені матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, які розглядаються судом, то суд вважає що дотримання цих положень підлягає застосуванню до будь-якого адміністративного матеріалу, який уповноважені складати або розглядати працівники національної поліції, щоб уникнути будь-яких сумнівів щодо упередженості таких свідків та прийнятих поліцейськими рішень.

Таким чином, враховуючи, що при винесені постанови про притягнення до відповідальності позивача працівник патрульної поліції діє як посадова особа, яка уповноважена на розгляд справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, то при ухваленні постанови по справі він повинен дотримуватись принципів неупередженості та обєктивності, що виключає залучення у якості свідків працівників поліції, як доказ на підтвердження провини особи, щодо якої вирішується питання про притягнення її до адміністративної відповідальності.

На підставі цього суд не приймає як доказ свідчення поліцейської ОСОБА_3

Враховуючи наведене суд зауважує, що інших доказів, окрім свідчень поліцейського, на підтвердження у діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП, суду представником відповідача не було надано, що свідчить про відсутність доведеності порушення ОСОБА_1 п. 9.2 (б) ПДР України.

З огляду на перелічене суд вважає, що представником відповідача не було доведено правомірність прийнятої поліцейським 22 серпня 2016 року постанови відносно позивача.

Однак суд не погоджується з доводами позивача щодо відсутності у поліцейського можливості винести постанову про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення адміністративного правопорушення, бо на підставі п. 2 Розділу ІІІ (Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 7 листопада 2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Таким чином суд вважає, що доводи ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження під час вирішення справи, тому його позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування постанови від 22 серпня 2016 року інспектора патрульної поліції про притягнення позивача до відповідальності, передбаченої ст. 122 ч. 2 КУпАП, за порушення п. 9.2 (б) ПДР України, через недоведеність такого порушення.

Внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 провадження по адміністративній справі щодо позивача за ст. 122 ч. 2 КУпАП підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167, 171-2 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серія ДР № 074629 від 22 серпня 2016 року, винесену інспектором управління патрульної поліції в м. Маріуполі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами що не були присутні при проголошенні протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя