Справа № 810/2073/16
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2073/16 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2016 року по справі за його позовом до Головного управління Національної поліції у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ НП у Київській області про:

визнання протиправним та скасування наказу від 16.05.2016 року № 518 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Миронівського ВП» ;

визнання протиправним та скасування наказу від 15.06.2016 року № 305 о/с «По особовому складу»;

поновлення позивача на службі на посаді начальника Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області;

стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 16.05.2016 року по день фактичного поновлення на службі).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу про скасування незаконної, на його думку, постанови суду першої інстанції та просить постановити нову, якою задовольнити позов в повному обсязі. При цьому апелянт посилається на неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 05.04.2016 року до ГУ НП в Київській області з «Урядової гарячої лінії» надійшла скарга на неправомірні дії позивача, а саме: останній вимагав з працівників патрульної поліції Таращанського ВП здавати грошові кошти на компенсацію пального.

Крім того, 05.05.2016 року позивача було затримано під час передачі грошових коштів за уникнення відповідальності за свої дії. 06.05.2016 року йому оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

За результатами службового розслідування ГУ НП в Київській області видано наказ від 16.05.2016 року № 518 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Миронівського ВП», пунктом 1 якого до ОСОБА_2 за порушення службової дисципліни, що виявилось у порушенні вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в чистині дотримання законодавства, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» (вчинення дій, несумісних з проходженням служби в Національній поліції України) було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з поліції.

15.06.2016 року ГУ НП у Київській області видано наказ № 305 о/с «По особовому складу», яким позивача звільнено зі служби в поліції у запас за п.п. 6 п. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції.

Вирішуючи питання щодо правомірності спірних наказів, колегія суддів виходить з наступного.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, апелянт зазначає, що до нього застосовано дисциплінарне стягнення не за порушення службової дисципліни, а за ознаками кримінального правопорушення. Однак, такі доводи повністю спростовуються матеріалами справи.

Так, наказом від 14.04.2016 року № 391 призначено службове розслідування за інформацією про вимагання коштів на пальне, а наказом від 05.05.2016 року № 483 - за ознаками вчинення кримінального правопорушення. На основі рапорту заступника начальника відділу моніторингу та інспектування УКЗ від 06.05.2016 року про об'єднання матеріалів вказаних службових розслідувань і списання їх за одним висновком було затверджено висновок службового розслідування від 13.05.2016 року.

Цим висновком встановлено, що ОСОБА_2 вчинено дисциплінарний проступок, яким він зганьбив звання офіцера поліції, дискредитував особу поліцейського, що є несумісним з подальшим проходженням служби.

При цьому, сам висновок повністю відповідає матеріалам службового розслідування, а саме: поясненням працівників відділення про факт вимагання грошових коштів на відшкодування витрат на пальне та довідкам про достатнє забезпечення паливом.

На основі вищевказаного висновку ГУ НП у Київській області прийнято спірний наказ від 16.05.2016 року № 518 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Миронівського ВП».

Відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України 12.03.2013 № 230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс:

Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі:

невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю;

реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення;

повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Враховуючи те, що накладення дисциплінарного стягнення здійснено з підстав, у строки та в порядку, встановлених Інструкцією, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності є правомірним та скасуванню не підлягає, про що правильно зазначено у постанові суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що Управлінням у висновку його фактично визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, колегія суддів оцінює критично. Оскільки зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що цей документ містить виключно виклад обставин, а саме: згадується факт затримання ОСОБА_2 під час передачі коштів та пального заступникові начальника ВМІ УКЗ ГУ НП в Київській області, повідомлення про підозру та застосуванні запобіжного заходу у вигляду домашнього арешту.

Жодних висновків про доведеність вчинення позивачем злочину даний висновок не містить.

Крім того, за ст. 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» від 22.02.2006 року, дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності.

Таке дисциплінарне стягнення як звільнення з посади вважається виконаним після видання наказу по особовому складу.

Таким чином, на виконання наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ГУ НП у Київській області видано наказ 15.06.2016 року № 305 о/с «По особовому складу», яким позивача звільнено зі служби на підставі пп. 6 п. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Доводи апелянта про перебування на лікарняному на момент звільнення повністю спростовуються наданими ним довідками, з яких вбачається, що ОСОБА_2 перебував на лікуванні з 09.05.2016 по 12.05.2016, 13.05.2016, з 16.05.2016 по 03.06.2016. Наказ про звільнення датований 15.06.2016 року. При цьому, після виписки з медичного закладу позивач на місце служби не прибув, а також не надав довідки про тимчасову непрацездатність та виписки з медичної картки стаціонарного хворого.

Отже, наказ № 305 о/с є правомірним, а тому підстави для його скасування відсутні.

Також апелянт посилається на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05.09.2016 року, якою повернуто обвинувальний акт щодо нього для усунення недоліків. Разом з тим, колегія суддів ще раз наголошує, що притягнення апелянта до дисциплінарної відповідальності та подальше звільнення відбулось не на підставі притягнення його до кримінальної відповідальності, а у зв'язку з вчиненням дисциплінарного проступку та реалізації дисциплінарного стягнення. У разі притягнення поліцейського до кримінальної відповідальності, він звільняється за абсолютно іншою підставою, передбаченою Законом України «Про Національну поліцію», а саме: п.10 ч.1 ст. 77 - у разі набрання законної сили рішення суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Більше того, колегія суддів зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Руїс Торіха проти Іспанії» (заява №18390/91) від 23 листопада 1994 року, «Суомінен проти Фінляндії» (заява №37801/97) від 1 липня 2003 року, «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04.) від 10 лютого 2010 року).

Оскільки спірні накази прийнятті за результатами проведеного належним чином службового розслідування, правомірність їх прийняття підтверджується матеріалами справи, останні є обґрунтованими та вмотивованими.

Таким чином, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 202, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 15 вересня 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.