Справа № 826/1404/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 вересня 2016 року № 826/1404/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метали і полімери"
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про скасування вимоги,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метали і полімери" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві осіб про скасування вимоги від 11.01.2016 № Ю-1458-23.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач відповідно до ч. 1, 2 п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» звільнений від сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції, а, отже, не має заборгованості. Крім того, позивач звертає увагу, що дана обставина вже була встановлена у судовому порядку в адміністративній справі №826/26425/15.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, через канцелярію суду подав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що для звільнення позивача від сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції, ТОВ "Метали і полімери" повинно перебувати на обліку в органах доходів і зборів, розташованих та території проведення антитерористичної операції, а ТОВ "Метали і полімери" з липня 2015 року перебуває на обліку в Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, крім того, Сертифікати про форс-мажорні обставини, обставини непереборної сили Торгово-промислової Палати України №2715, №2851 не стосуються збору на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Метали і полімери» 12 лютого 2008 року зареєстроване юридичною особою, місцезнаходженням якої до липня 2015 року була наступна адреса: вул. Московська, 4-А, м. Алчевськ Луганської області. При цьому, Товариство перебувало на обліку в Алчевській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Луганській області.

Починаючи з липня 2015 року внаслідок зміни місцезнаходження (за відомостями ЄДРПОУ: вул. Мечникова, 9, 3-й поверх, м. Київ) Товариство з обмеженою відповідальністю «Метали і полімери» поставлене на облік в Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

11 січня 2016 року Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві винесла вимогу від 11.01.2016 №Ю-1458-23 про сплату боргу (недоїмки), згідно якої у Товариства з обмеженою відповідальністю «Метали і полімери» станом на 31.12.2015 наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 499 479,80 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Метали і полімери», не погоджуючись з вимогою від 11.01.2016 №Ю-1458-23 про сплату боргу (недоїмки), вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернулося з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 2, 10 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, а страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Отже, у розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» позивач є страхувальником.

Пунктами 1, 4 частини другої статті 6 цього Закону передбачено обов'язок страхувальника (платника єдиного внеску) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а також подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем його обліку у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 9 цього Закону визначено порядок обчислення і сплати єдиного внеску. Згідно цієї норми сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування. Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Таким чином, наведеними положеннями встановлено обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати, подавати відповідну звітність до контролюючого органу та сплачувати єдиний внесок у визначених Законом порядку та строки.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передумовою надіслання вимоги про сплату боргу з єдиного внеску є існування відповідної недоїмки.

Разом з тим, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 31 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до вищевказаного Указу Президента України.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р. До вказаного переліку відноситься місто Алчевськ Луганської області.

Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Також, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було внесено доповнення до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Унаслідок зазначених доповнень пунктом 9-4 вказаного розділу Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 , звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до пунктів 1 - 3 статті 11 цього Закону, набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону. Його дія поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Станом на час прийняття спірної вимоги антитерористична операція не закінчена, а тому строк подання передбаченої положеннями пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» заяви про звільнення від виконання обов'язків, визначених частиною другою статті 6 цього Закону, не настав.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідач у своїх запереченнях зазначає, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Метали і полімери» станом на 31.12.2014 обліковувалась недоїмка в сумі 485752,86 грн.

Тобто, недоїмка виникла у позивача до зміни місцезнаходження та взяття його на облік в Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (взято на облік з липня 2015 року), що не заперечує відповідач.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивач отримав сертифікати Торгово-промислової палати України від 03 лютого 2015 року № 2851 та №2715, якими засвідчено настання з 12 червня 2014 року форс-мажорних обставин (акти тероризму на території Луганській області), які унеможливили виконання обов'язку щодо сплати податків і зборів в строки та у розмірах, встановлених нормативно-правовими актами, та подання податкової звітності.

Також, в матеріалах справи наявні копії постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2016 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 по справі №826/26425/15 за позовом ТОВ "Метали і полімери" до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, якими з посиланням на сертифікати Торгово-промислової палати України від 03 лютого 2015 року № 2851 та №2715 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2015 № Ю-1458-23, оскільки, починаючи з 12 червня 2014 року по 24 липня 2015 року позивач був звільнений від виконання обов'язків, передбачених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», щодо сплати єдиного внеску, що виключає виникнення у нього недоїмки по сплаті цього внеску у визначений період.

Отже, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2016 по справі №826/26425/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016, встановлено обставину, що в період з 12 червня 2014 року по 24 липня 2015 року позивач не мав обов'язку зі сплати єдиного внеску.

Згідно із частиною другою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частинами третьою та п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Таким чином, враховуючи висновки Окружного адміністративного суду міста Києва та Київського апеляційного адміністративного суду викладені у вищенаведених судових рішеннях, суд дійшов висновку, що позовна вимога про скасування вимоги від 11.01.2016 № Ю-1458-23 підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може, зокрема, прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.01.2016 №Ю-1458-23, винесену Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов