Справа № 802/639/16-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/639/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

15 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

представника позивача: Варцаби С.А.

представника відповідача: Вініцької Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Поділлялатінвест" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Поділлялатінвест" до Державної архітектурно-будівельнгої інспекції України в особі департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про скасування постанови департаменту,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Поділлялатінвест» (ТОВ «Поділлялатінвест») звернулось в суд з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області (Інспекція) з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просили скасувати постанову департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області №11/1002-16-596 від 14 квітня 2016 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та скасувати наказ департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області №31 від 16 травня 2016 року Про скасування декларацій про початок будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації.

15 липня 2016 року Вінницький окружний адміністративний суд прийняв постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача про задоволення апеляційної скарги заперечила, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 06 квітня 2016 року посадовими особами департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області на підставі листа Управління Служби безпеки України у Вінницькій області від 14.11.2015 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ТОВ "Поділлялатінвест" при будівництві - реконструкції майнового комплексу з розширення складу нафтопродуктів по вул. Забужжя,11, в смт. Тиврів, Вінницької області.

За результатами перевірки складено акт №389-ПП, в якому, серед іншого, зафіксовано порушення вимог статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пункту 16 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461, а саме, відображено недостовірні відомості у декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ВН 33 від 03.03.2014р. в частині інформації про генерального підрядника.

Так, в декларації зазначено, що будівельні роботи по об'єкту "Реконструкція майнового комплексу з розширенням складу нафтопродуктів по вул. Забужжя, 11 у смт.Тиврів, Вінницької області" виконує підрядник Приватне підприємство "Фірма "Вінницька якість", відповідальний за виконання будівельних робіт головний інженер Приватного підприємства "Фірма "Вінницька якість" ОСОБА_4. однак в ході проведеної перевірки встановлено, що по даному об'єкту функції підрядника (генерального підрядника) та роботи Приватне підприємство "Фірма "Вінницька якість" не виконувало.

На підставі акту перевірки 14 квітня 2016 року відповідачем винесено постанову №11/1002-16-596, якою до позивача застсовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 124 020 грн.

Дані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Інспекція при прийнятті оскаржуваних рішень та при проведенні перевірки діяла в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17 лютого 2011 року (Закон №3038) до повноважень Інспекції ДАБК віднесено здійснення державного - архітектурно будівельного контролю шляхом проведення планових та позапланових перевірок об'єктів містобудування та накладення штрафів на порушників містобудівного законодавства.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 41 Закону №3038 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню.

Так, Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 (Порядок №553), визначено процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів будівництва.

Відповідно до п. 5 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Так, згідно із п. 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

- подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

- необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

- виявлення факту самочинного будівництва об'єкта;

- перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

- вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки;

- звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства;

- вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Згідно із п. 9 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

При цьому, п. 11 Порядку №553 передбачено, що посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів.

Крім того, згідно з п. 14 Порядку №553 суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний допускати посадових осіб інспекції до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до п. 22 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13 квітня 2011 року у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Тобто, саме органи державного архітектурно-будівельного контролю мають право виявляти наявність недостовірних даних наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом та мають право скасовувати дану декларацію.

Згідно із п. 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України №439/2011 від 08 квітня 2011 року до покладених на неї завдань Державна архітектурно-будівельна інспекція України, зокрема серед інших здійснює наступні завдання:

- реєструє повідомлення про початок виконання підготовчих та будівельних робіт, декларації про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації та у визначених законодавством випадках відмовляє в реєстрації таких декларацій;

- здійснює в межах своїх повноважень державний контроль за дотриманням юридичними і фізичними особами державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт, перепланування та реконструкції (дообладнання) житлового фонду, будівель громадського призначення, елементів упорядження територій для задоволення потреб осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення;

- проводить перевірки відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт, будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що застосовуються у будівництві, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічним умовам, затвердженим проектним вимогам, рішенням.

Згідно з п. 10 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену Законом № 208/94-ВР та іншими законами України (ч.2 ст. 1 Закону №208/94-ВР).

Так, суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу, серед іншого, за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації: об'єктів III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат (п. 6 ч.2 ст.2 Закону № 208/94-ВР ).

Таким чином, із аналізу вищевказаних норм випливає, що за наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації замовник несе відповідальність у вигляді штрафу.

Як встановлено судом першої інстанції позивачем у декларації про готовність об'єкта до експлуатації серія ВН №33, зареєстрованої 3.03.14 р. відображено інформацію про генерального підрядника (підрядника) та про осіб відповідальних за виконання робіт, а саме, що будівельні роботи виконував підрядник Приватне підприємство "Фірма "Вінницька якість", а відповідальний за виконання будівельних робіт головний інженер Приватного підприємства "Фірма "Вінницька якість" ОСОБА_4, однак листом №16 від 31.03.2016 р. дане підприємство повідомило, що по об'єкту "Реконструкція майнового комплексу з розширення складу нафтопродуктів по вул. Забужжя,11, в смт. Тиврів, Тиврівський район Вінницької області" функцій підрядника не виконувало, ніяких робіт не виконувало, жодних фінансових операцій по вказаному об'єкту не здійснювало.

При цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження господарських правовідносин з ПП "Фірма "Вінницька якість" в сфері будівництва по вказаному вище об'єкту перевірки.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача повідомив, що документи, які підтверджують факт виконання будівельних робіт Приватним підприємством "Фірма "Вінницька якість" при будівництві - реконструкції об'єкту перевірки знищені, що підтверджується актами. Однак, в даних актах не конкретизовано, які саме документи знищені, а відтак не є можливим підтвердити чи дійсно серед переліку знищених матеріалів були відповідні документи, що підтверджували б факт виконання цим підрядником певних робіт.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наявними доказами та матеріалами справи підтверджується те, що інформація, яка зазначена позивачем ( замовником) у декларації про готовність об'єкта до експлуатації не була повністю достовірною станом на час реєстрації декларації, а тому відповідач правомірно прийняв оскаржувані рішення.

Щодо посилань апелянта на порушення відповідачем граничних строків, встановлених ст. 250 ГК України, притягнення позивача до відповідальності, що узгоджується із позицією Верховного Суду України по справі №21-126а14 від 27 травня 2014 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 244-2 КАС України визначено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Водночас абзац другий частини першої наведеної статті встановлює, що суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, положеннями ч.1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 року №208/94-ВР із змінами і доповненнями встановлено наступне: «порушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців...».

Частиною 1 статті 4 цього ж Закону визначено що порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається кабінетом міністрів України, а саме Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 06 квітня 1995 року № 244 (Порядок №244).

Так, п.3 ч.2 ст.1 вказаного Порядку передбачено наступне: штрафи накладаються на юридичних осіб та фізичних осіб підприємців за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ст. 5 Порядку №244 накладення на суб'єкта містобудування штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності не звільняє від відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення, посадових осіб такого суб'єкта, до службових обов'язків яких належить забезпечення дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Згідно із ст. 6 Порядку №244 штраф за правопорушення може бути накладено на суб'єкта містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

Днем виявлення правопорушення є день складення акта перевірки відповідного суб'єкта містобудування.

Таким чином, в даному випадку терміни притягнення позивача до відповідальності не збігли.

Крім того, будівельна діяльність в Україні підлягає ліцензуванню згідно із Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності».

Контроль у сфері узгодження і отримання ліцензій на здійснення певних видів будівельних робіт, згідно із Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» покладений на органи Держпідприємництва.

При цьому, органи Держпідприємництва та органи Міністерства доходів і зборів України уповноважені на проведення планових і позапланових перевірок суб'єктів будівництва.

Так, серед контрольних повноважень Держпідприємництва є адміністративно-господарська санкція у вигляді анулювання ліцензії.

Якщо органи Державної архітектурно-будівельної інспекції складають протоколи і розглядають справи про адміністративні правопорушення, то повноваження органів Держпідприємництва дозволяють застосувати адміністративно-господарські санкції на підставі акту.

Перелік правопорушень, що фіксуються актами Держпідприємництва міститься в Законі України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності».

У відповідності з Господарським кодексом України у разі здійснення суб'єктом господарювання діяльності, що суперечить закону, до нього може бути застосована адміністративно-господарська санкція у вигляді відміни державної реєстрації цього суб'єкта господарювання і його ліквідація.

Окрім контролю органів публічної адміністрації в Україні ведеться також і нагляд за будівельною діяльністю.

Відмінності між контролем і наглядом наступні: контрольні повноваження - дозволяють втручатися в адміністративно-господарську діяльність суб'єкта будівельної діяльності, а наглядові - ні.

Так, при виявленні порушень наглядові органи мають право вимагати негайного усунення виявлених на під наглядовому об'єкті порушень, а також ставити питання перед компетентними органами про притягнення винних осіб до відповідальності, застосуванні штрафних санкцій.

Особливим видом нагляду у сфері будівництва, згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» є авторський нагляд. Такий нагляд здійснюється архітектором-автором проекту об'єкту архітектури, іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими особами.

Крім того, відповідальність у сфері будівництва несуть не лише суб'єкти будівництва, але і органи публічної адміністрації, на які, в першу чергу, Конституцією України покладений обов'язок діяти виключно в межах і способами, передбаченими законами України.

Так, у разі порушення органами владних повноважень передбачених законодавством обов'язків, такі неправомірні дії можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, здійснення правопорушення у сфері містобудування породжує виникнення відносин реагування, які виражаються у появі обов'язку у відповідного органу виконавчої влади, що реалізовує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю припинити таке правопорушення і накласти штраф на правопорушника.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів накладення штрафу на позивача за правопорушення у сфері містобудівної діяльності не є адміністративно-господарськими санкціями, оскільки відповідач не втручався в адміністративно-господарську діяльність позивача, а лише припиняв вчинене позивачем правопорушення шляхом накладення на нього штрафу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищевикладеного і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Поділлялатінвест" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 20 вересня 2016 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Боровицький О. А. Сапальова Т.В.