Справа № 816/83/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

15 вересня 2016 рокум. ПолтаваСправа № 816/83/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Скорика С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_4
до відповідачів треті особи: 1. Новосанжарської районної державної адміністрації 2. Державного реєстратора Реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції ОСОБА_5 1. Великокобелячківська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області, 2. ОСОБА_6, 3. ОСОБА_7
про скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2016 року ОСОБА_4 (далі позивач, ОСОБА_4М.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Новосанжарського районного управління юстиції, Державного реєстратора Реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції ОСОБА_5 (далі відповідач-1), треті особи: Великокобелячківська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області (далі третя особа-1), ОСОБА_6 (далі третя особа-2, ОСОБА_6В.) про скасування рішення, а саме просить (з урахуванням уточнень адміністративного позову від 07 червня 2016 року):

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_5 Реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції № 3144340 від 14 червня 2013 року про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, корівник, А 1 за адресою: вул. Польова, 7, с. Шовкопляси Новосанжарського району Полтавської області за ОСОБА_6, яке зареєстровано на підставі рішення Апеляційного суду Полтавської області від 09 квітня 2013 року, справа № 1621/1953/2012.

Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року провадження у справі відкрито, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_7 (далі третя особа-3, ОСОБА_7С.).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року замінено первинного відповідача Новосанжарське районне управління юстиції на належного відповідача Новосанжарську районну державну адміністрацію (далі відповідач-2, Новосанжарська РДА).

У ході судового розгляду справи судом поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 04 серпня 2016 року та 10 серпня 2016 року відповідач-2 надав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У судовому засіданні представник позивача та третьої особи-1 заперечували проти закриття провадження у справі, просили справу розглянути в порядку адміністративного судочинства.

Представник третьої особи - 3 у судовому засіданні погодився із закриттям провадження у справі.

Заслухавши пояснення представників позивача та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог статті 4 цього Кодексу правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас, суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. У деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Позивач в обґрунтування своєї позиції приводить обставини, які прямо стосуються питання власності на майно: корівник, А 1 за адресою: вул. Польова, 7, с. Шовкопляси Новосанжарського району Полтавської області.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в уточненому адміністративному позові від 07 червня 2016 року позивач вказує на наявність правових підстав для реєстрації частки права власності на спірне нерухоме майно саме у нього (т.1, а.с. 188).

Таким чином, фактично ОСОБА_4 зазначає про відсутність правових підстав для реєстрації права власності за ОСОБА_6 на спірне майно та зводить суть спору до з'ясування обставин належності майна на праві власності тій чи іншій особі.

При цьому, на даний момент право власності на будівлю (корівник), що розташована за адресою: вул. Польова, 7, с. Шовкопляси, Новосанжарського району Полтавської області, зареєстровано за ОСОБА_7, про що свідчать витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 листопада 2013 року №13494174 та від 04 грудня 2013 року №13915626.

Отже, вирішуючи питання про правомірність рішення державного реєстратора ОСОБА_5 Реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції № 3144340 від 14 червня 2013 року, суд зобов'язаний перевірити законність підстав набуття права власності на майно: корівник, А 1 за адресою: вул. Польова, 7, с. Шовкопляси Новосанжарського району Полтавської області, яке позивачем фактично оспорюється.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином, у даному випадку, фактично існує спір про право, який має цивільно-правову природу та з огляду на суб'єктний склад учасників спору може бути вирішений судом в порядку цивільного - процесуального судочинства.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що цей адміністративний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України, натомість може бути розглянутий місцевим загальним судом згідно з нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 157, статтями 158, 160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за адміністративним позовом за позовом ОСОБА_4 до Новосанжарської районної державної адміністрації, Державного реєстратора Реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції ОСОБА_5, треті особи: Великокобелячківська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування рішення закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до місцевого загального суду із відповідним позовом в порядку, встановленому цивільним судочинством.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 20 вересня 2016 року.

Суддя Т.С. Канигіна