Справа № 818/833/16
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 р. Справа № 818/833/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.

суддів - Бондаря С.О., Соколова В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Дахна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/833/16

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення одноразової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства Внутрішніх Справ України;

- зобов'язати Міністерство Внутрішніх справ України призначити і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу за загиблого під час виконання службових обов'язків по охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю під час безпосередньої участі в антитерористичній операції сина ОСОБА_4 в розмірі 609 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.02.2015р. ОСОБА_4, перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ в Роменському МВ УМВС України в Сумській області, загинув під час безпосередньої участі в антитерористичній операції в зоні проведення антитерористичної операції внаслідок вогнепального кульового поранення. При цьому, позивач стверджує, що її син загинув при виконанні службових обов'язків по охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю.

Відповідно до Наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі Безпеки України (по стройовій частині) від 16.02.2015 року №47 ОСОБА_4 з 16 січня 2015 року по 16 лютого 2015 року перебував у службовому відрядженні у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей та перебував у складі зведеного загону УМВС України в Сумській області в м.Гірське Попаснянського району Луганської області.

Згідно письмової довідки ГУ МВС України у Луганській області №ВДЗ/2499/А від 13.02.2015 року ОСОБА_4 в період з 16 січня 2015 року по 16 лютого 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Відповідно до вироку Попаснянського районного суду Луганської області від 28.04.2015р. у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, встановлено, що вогнепальне поранення від якого загинув ОСОБА_4, сталося внаслідок необережного поводження зі зброєю ОСОБА_6 Дії обвинуваченого кваліфіковані ст..119 ч.1 КК України - вбивство з необережності.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на ст. 23 ЗУ «Про міліцію» та на положення визначені відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції затвердженого Постановою КМУ від 12 травня 2007 року №707. Згідно зазначеного Порядку позивач звернулась до УМВС України в Сумській області з відповідною письмовою заявою про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги зважаючи на загибель її сина (працівника міліції). Однак, начальник УМВС України в Сумській області відмовив ОСОБА_1 у виплаті їй одноразової грошової допомоги. При цьому, у письмовій відповіді на заяву ОСОБА_1 начальник УМВС України в Сумській області зазначив, що «ОСОБА_4 загинув 16.02.2015 року унаслідок вогнепального поранення, отриманого у період проходження служби при виконанні службових обов'язків, в зоні проведення антитерористичної операції. При цьому, чинним законодавством не передбачено проведення виплат одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) працівника міліції, що не пов'язані з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю».

Позивач вважає відмову у виплаті одноразової грошової допомога у разі загибелі працівника міліції незаконною та вважає, що загибель її сина (працівника міліції) пов'язані з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю, а тому, на підставі ст.23 ЗУ «Про міліцію» працівник міліції, а в разі його загибелі (смерті) - члени його сім'ї, батьки та утриманці можуть пред'явити МВС вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання допомоги в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, в порядку та на умовах визначених Кабінетом Міністрів України.

В судовому засіданні позивач та представник позивача у повному обсязі підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Слід зазначити, що у позовній заяві однією з позовних вимог ОСОБА_1 є зобов'язання відповідача - МВС України здійснити виплату ОСОБА_1 грошової допомоги за загиблого під час виконання службових обов'язків по охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю під час безпосередньої участі в антитерористичній операції сина ОСОБА_4 в розмірі 609 000 грн.

Зважаючи на положення пункту 7 Постанови КМУ від 12 травня 2007 року №707, якою затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, визначено, що виплата допомоги здійснюється органом внутрішніх справ у якому проходив службу працівник міліції. Тому, до участі у даній справі в якості співвідповідача було залучено Управління МВС України в Сумській області (далі - відповідач ІІ) .

Представник двох відповідачів - МВС України (відповідач І) та відповідача ІІ в судовому засіданні зазначив, що вимоги позивача не визнає просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог зважаючи на обставини викладені у письмових запереченнях (а.с. 76-78, 110-112).

Правова позиція відповідачів полягає в тому, що смерть сина Позивача - ОСОБА_4 не пов'язана з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю та не пов'язана з безпосередньою участю в антитерористичній операції або смерті внаслідок поранень, отриманих під час такої участі, отже правових підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги Позивачці немає.

Щодо позовної вимоги про визнання бездіяльності МВС України протиправною відповідач І зазначає, що Пункт 4 Постанови №707 встановлює, що для виплати грошової допомоги у разі загибелі (смерті) працівника міліції подають органу внутрішніх справ за місцем проходження таким працівником служби визначений перелік документів.

Відповідно до п. 7 Постанови №707 орган внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, подає МВС у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті). МВС у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Відповідач - І (МВС України) повідомляє суд про те, що висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 Постанови №707 на адресу МВС не направлялись.

Таким чином, правових підстав для задоволення позовної вимоги Позивачки щодо визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України немає.

Заслухавши позицію позивача, представника позивача, представника відповідачів, дослідивши наявні докази у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Як свідчить з матеріалів справи, ОСОБА_4 доводиться ОСОБА_1 (позивач) сином , що підтверджується відповідним актовим записом в книзі реєстрації народжень Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області, на підставі якого видане свідоцтво про народження.

Згідно наказу начальника Роменського МВ УМВС України в Сумській області №2 о/с-дск від 15 січня 2015 року інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Роменському МВ (з обслуговування міста Ромни та Роменського району старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 відряджено для виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення АТО, а також з метою забезпечення охорони громадського порядку в зоні проведення антитерористичної операції в Луганській та Донецької областях, а також на виконання вимог вказівки МВС від 11.01.2015 № 1091 дек, та доручення У МВС України в Сумській області від 15.01.2015 року на території проведення антитерористичної операції в Луганській та Донецької областях. Для виконання визначених завдань ОСОБА_4 разом з іншими працівниками міліції екіпіровано спеціальними засобами (гумовими кийками, наручниками, аерозольними балончиками, протигазами, засобами радіозв'язку, розпізнавальними значками та нашивками «Міліція», а також забезпечено табельною вогнепальною зброєю та автоматичною зброєю.

Відповідно до Наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі Безпеки України (по стройовій частині) від 16.02.2015 року №47 ОСОБА_4 з 16 січня 2015 року по 16 лютого 2015 року перебував у службовому відрядженні у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань та перебував у складі зведеного загону УМВС України в Сумській області, який перебував на території м. Гірське Попаснянського району Луганської області.

16 лютого 2015 року ОСОБА_4, перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ в Роменському МВ УМВС України в Сумській області, загинув внаслідок вогнепального кульового поранення.

Відповідно до вироку Попаснянського районного суду Луганської області від 28 квітня 2015 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, встановлено, що вогнепальне поранення від якого загинув ОСОБА_4 сталося внаслідок необережного поводження зі зброєю ОСОБА_6 Дії обвинуваченого кваліфіковані ст..119 ч.1 КК України - вбивство з необережності.

На час загибелі ОСОБА_4 проходив службу в спеціальному званні старшого лейтенанта міліції на посаді інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Роменському МВ (з обслуговування міста Ромни та Роменського району) Сумської області.

20.03.2015р. позивач ОСОБА_1 вперше звернулась до УМВС України в Сумській області з заявою про надання їй одноразової грошової допомоги у зв'язку з загибеллю її сина (а.с.113 на звороті).

УМВС у Сумській області було надано відповідь ОСОБА_1 від 27.03.2015р. (а.с.113) у якій йдеться про те, що згідно висновку за результатами службового розслідування, черговий ІТТ старший лейтенант міліції ОСОБА_4 загинув 16.02.2015р. унаслідок вогнепального поранення, отриманого у період проходження служби при виконанні службових обов'язків, в зоні проведення антитерористичної операції. При цьому, у своїй відповіді (лист від 27.03.2015р.) відповідач ІІ зазначає, що чинним законодавством не передбачено проведення виплат одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) працівника міліції, що не пов'язані з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю.

12 жовтня 2015 року ОСОБА_1 повторно звернулась до УМВС України в Сумській області з відповідною заявою щодо виплати їй допомоги (а.с.91) до якої додала відповідні документи перелік яких визначено Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції затвердженого Постановою КМУ від 12 травня 2007 року №707. В даній заяві позивачка також посилається на норми ст..23 Закону України «Про міліцію» зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Заяву ОСОБА_1 було розглянуто Управлінням МВС у Сумській області та надано відповідь від 26.10.2015р. (а.с.95) в якій йдеться про те, що на день загибелі 16 лютого 2015 року ОСОБА_4 діючим законодавством, а саме ст..23 Закону України «Про міліцію» було визначено, що у разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов'язків п о о х о р о н і г р о м а д с ь к о г о п о р я д к у та боротьбі зі злочинністю сім'ї загиблого виплачується одноразова грошова допомога у розмірі д е с я т и р і ч н о г о грошового забезпечення загиблого (померлого) за останньою посадою. В той же час згідно додаткового висновку за результатами службового розслідування нещасний випадок внаслідок якого загинув ОСОБА_4 трапився у період проходження служби при виконанні службових обов'язків. Отже, законодавством на 16 лютого 2015 року не було передбачено проведення виплат одноразової грошової допомоги в разі загибелі працівника міліції, що не пов'язані з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю, та що не пов'язані з безпосередньою участю і антитерористичній операції або смерті внаслідок поранень отриманих під час такої участі.

Зважаючи на викладене, Управлінням МВС у Сумській області було відмовлено позивачці у здійсненні виплат грошової допомоги. Фактично, висновок щодо можливості проведення грошової допомоги не приймався за відсутності правових підстав для її здійснення, а тому висновок з документами (як це визначено в пункті 7 Порядку №707) не направлявся до МВС України.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд виходить з наступного:

Як свідчить Акту розслідування нещасного випадку, що стався 16.02.2015р. Форма Н-5 (а.с.30-34), пункт 6 висновок комісії - смерть чергового чергової частини ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Роменському МВ ст.лейтенанта міліції ОСОБА_4 вважати такою, що сталася в період проходження служби при виконанні службових обов'язків внаслілок отриманого 16.02.2015р. кульового поранення.

В Акті про нещасний випадок №9/931 від 30.06.2015р. Форми Н-1 (а.с.37-39) пункт 4 Акту, вказано причини нещасного випадку - недотримання вимог Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю з боку ОСОБА_6

У висновку комісії зазначено, що смерть інспектора - чергового чергової частини ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Роменському МВ ст.лейтенанта міліції ОСОБА_4 вважати такою, що сталася в період проходження служби при виконанні службових обов'язків внаслідок отриманого 16.02.2015р. кульового поранення. (а.с.41).

У подальшому, До УМВС України в Сумській області з відділу державного нагляду за охороною праці ДМЗ МВС України надійшла вказівка (№ 25/5-5126 від 13.08.2015) щодо доопрацювання матеріалів службового розслідування нещасного випадку, що стався 16 лютого 2015 року зі старшим лейтенантом міліції ОСОБА_4. інспектором-черговим ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Роменському MB.

За наслідками додаткового службового розслідування складено Акт Форми Н-5 від 27.10.2015р., відповідно до якого зазначено у висновку (а.с.58), що смерть ОСОБА_4 сталася в період проходження служби при виконанні службових обов'язків. При цьому, попередній Акт за формою Н-5 від 25.06.2015р. вважати недійсним, так як він був неправильним.

30 жовтня 2015 року, було складено Акт №9/1786 у висновках якого (а.с.43-50) зазначено, що смерть інспектора - чергового чергової частини ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Роменському МВ ст.лейтенанта міліції ОСОБА_4 вважати такою, що сталася в період проходження служби при виконанні службових обов'язків. Попередній Акт за формою Н-1 №9/931 від 30 червня 2015 року вважати недійсним, так як він був неправильним.

Як свідчить з Висновку службового розслідування від 25.02.2015р. (а.с.114-120) та з висновку додаткового службового розслідування від 08.10.2015р. (а.с.127-130) у відповідності до вимог наказу МВС України від 12.03.2013 № 230 та на виконання наказу УМВС від 16.02.2015 № 127, проведене комісійне службове розслідування (висновок затверджений 25.02.2015 начальником УМВС полковником міліції ОСОБА_11), яким встановлено, що згідно наказу начальника Роменського MB від № 2 о/с дек (підстава доручення УМВС від 15.01.2015 № 8/1-109), ОСОБА_12. з 15.01.2015 до особливого розпорядження, перебував у відряджені в складі зведеного загону УМВС України в Сумській області, забезпечуючи охорону громадського порядку в зоні проведення антитерористичної операції у м. Гірське, Луганської області.

Наказом ГУМВС України у Луганській області від 11.02.2015 № 355, старшим зведеного загону в м. Гірське призначено майора міліції ОСОБА_13, старшого оперуповноваженого групи оперативного супроводження СБСМ «Грифон», підпорядкованого УМВС України в Сумській області.

Місцем дислокації зведеного загону в м. Гірському, було визначено приміщення спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату за адресою: вул. Радянська, 30. яка являє собою триповерхову цегляну будівлю з підвалом. ОСОБА_4 розмістився в кімнаті спільно з працівниками Роменського MB: інспекторами патрульної служби старшим сержантом міліції ОСОБА_14, сержантом міліції ОСОБА_7, оперуповноваженим СБНОН старшим лейтенантом міліції ОСОБА_15, водієм - співробітником автогосподарства, підпорядкованого УМЗ УМВС старшиною міліції ОСОБА_16, та міліціонером групи конвойної служби міліції, підпорядкованої Роменському MB. старшим сержантом міліції ОСОБА_6 (наказом УМВС від 19.03.2015р. № 94 о/с звільнений з ОВС за порушення службової дисципліни).

Службовим розслідуванням встановлено причинний зв'язок між неналежним виконанням службових обов'язків та недбалості з боку ОСОБА_6, а саме недотриманні вимог Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, і настанням шкоди, що виразилося у вбивстві з необережності ОСОБА_4 Тобто, ОСОБА_6 не маючи умислу на заподіяння смерті і тілесних ушкоджень, і не передбачаючи їх настання, хоча повинен був і міг передбачити настання такого результату своєї дії. допустив випадкове натискання на спусковий гачок зброї, у результаті чого відбувся одиночний постріл з автомата, яким заподіяно вогнепальне поранення ОСОБА_4

П. 12 згаданого вище висновку, комісією встановлено, що старший лейтенант міліції ОСОБА_4, інспектор-черговий ІТТ затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Роменському МВ, загинув унаслідок вогнепального поранення, отриманого у період проходження служби при виконанні службових обов'язків, в зоні проведення антитерористичної операції. До даних висновків комісія прийшла проаналізувавши зібрані у ході проведеного службового розслідування матеріали та пояснення працівників зведеного загону, з урахуванням положень наказу МВС України від 27.12.2002 № 1346 (без змін внесених наказом МВС України від 10.06.2015 № 677).

Так згідно пунктів 3.9.-3.11. наказу МВС України від 27.12.2002 № 1346 (без урахування змін внесених наказом МВС України від 10.06.2015 № 677) визначено, що комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків», якщо він стався в період проходження служби під час: перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - роботи) протягом робочого часу або, за дорученням керівника, в неробочий час; приведення в порядок знарядь праці, засобів захисту, одягу перед початком роботи і після її закінчення, виконання правил особистої гігієни; проведення навчання, тренувань, обов'язкових фізичних занять у встановлений час; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за дорученням керівника; подання підрозділом шефської допомоги; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; перебування в транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо причина нещасного випадку (у тому числі поранення) пов'язана з виконанням потерпілим службових (трудових) обов'язків або з дією на нього небезпечного чи шкідливого фактора чи середовища; прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об'єкта за дорученням керівника; прямування до місця відрядження та в зворотному напрямку відповідно до завдання про відрядження.

Тобто, зі встановлених у ході службового розслідування матеріалів, 16.02.2015 ОСОБА_4: перебував в місці дислокації підрозділу, в неробочий час (згідно журналу бойових дій до несення служби не залучався). Дані обставини обумовлені специфікою несення служби в зоні проведення АТО, і про що у висновку, комісія зробила відповідне посилання на цей факт, а саме: «Що ОСОБА_4 загинув унаслідок вогнепального поранення, отриманого у період проходження служби при виконанні службових обов'язків, в зоні проведення антитерористичної операції».

До того ж, комісією бралося до уваги положення наказу МВС України від 27.12.2002 № 1346 (без урахування змін внесених наказом МВС України від 10.06.2015 № 677), щодо визнання того, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю», якщо він трапився в період проходження служби. У той же час, як встановлено матеріалами службового розслідування, ОСОБА_6 не планував нанести тілесні ушкодження ОСОБА_4, тобто здійснити безпосередній вплив на нього у зв'язку виконанням ним службових обов'язків, чи з інших мотивів. Також, 16.02.2015 під час нещасного випадку, ОСОБА_4, до несення служби не задіювався, тобто безпосередньо не виконував службові обов'язки по охороні громадського порядку і боротьбі зі злочинністю.

Вироком Папаснянського районного суду від 28.04.2015 № 423/274/15-к, громадянина ОСОБА_6, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

На підставі викладеного, комісія дійшла висновку, що з урахуванням додаткових матеріалів щодо обставин загибелі ОСОБА_4, пункт 12 висновку комісійного службового розслідування, затвердженого 25.02.2015 начальником УМВС, привести у відповідність до наказу МВС України від 27.12.2002 № 1346 (без змін, внесених наказом МВС України від 10.06.2015 № 677) та викласти у наступній редакції: "Нещасний випадок, унаслідок якого загинув старший лейтенант міліції ОСОБА_4, інспектор-черговий ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Роменському МВ. трапився у період проходження служби при виконанні службових обов'язків".

Що стосується виплати грошової допомоги сім'ї загиблого слід зазначити наступне.

Так позивачка в своєму позові в обґрунтування вимоги щодо виплати їй грошової допомоги в зв'язку з загибеллю її сина, який був працівником міліції посилається на ст. 23 Закону України «Про міліцію» в редакції від 13.02.2015 року (N 208-VIII ( 208-19 ) від 13.02.2015) згідно якої у разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов'язків сім'ї загиблого (померлого), його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. В свою чергу 11. З Порядку га умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850визначено. що грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов'язків - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб па дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім'ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого).

Але суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до етапі 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» від 13 лютого 2015 року № 208-VII1, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Згідно картки до даного закону його публікація відбулася в Голосі України від 11.03.2015 № 43, в Офіційному віснику України від 20.03.2015. № 20, стор. 8. стаття 547. код акту 75993/2015. в Урядовому кур'єрі від 27.03.2015 № 56. в Відомостях Верховної Ради України від 17.04.2015. № 16. стор. 937, стаття 114. Окрім цього відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» встановлено, що: особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 p. № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 37, ст. 1461).

За таких обставин враховуючи той факт, що смерть сина позивачки ОСОБА_4 настала 16.02.2015 року до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. № 208-УІН "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" то посилання на неї є необгрунтованим.

Отже при вирішенні питання щодо виплати позивачці грошової допомоги в зв'язку зі смертю її сина необхідно керуватись ст. 23 ЗУ «Про міліцію» яка діяла на час смерті ОСОБА_4 відповідно до якої у разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов'язків по охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю сім'ї загиблого (померлого), а в разі її відсутності його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі десятирічного грошового забезпечення загиблого за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених КМУ (707-2007-п).

Відповідно до п. 1 Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. N 707 Одноразова грошова допомога виплачується у разі загибелі (смерті) працівника міліції, податкової міліції під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Грошова допомога виплачується членам сім'ї загиблого (померлого), а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям у розмірі десятирічного грошового забезпечення.

Отже, оскільки висновком службового розслідування встановлено, що нещасний випадок, унаслідок якого загинув старший лейтенант міліції ОСОБА_4, інспектор-черговий ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Роменському МВ. трапився у період проходження служби при виконанні службових обов'язків і непов'язаний з безпосередньою участю а охороні громадського порядку та боротьби зі злочинністю то грошова допомога не виплачується.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними. Суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення одноразової допомоги -відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 09.09.2016 року.

Головуючого судді (підпис) О.М. Кунець

Суддів (підпис) С.О.Бондар

(підпис) В.М.Соколов

З оригіналом згідно

Суддя О.М. Кунець