Справа № 809/289/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року Справа № 876/4544/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача Меланіш В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у справі №809/289/16 за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії посадових осіб житлово-побутової комісії Чернівецького прикордонного загону в частині організації роботи житлово-побутової комісії щодо обліку на пільговій черзі позивача ОСОБА_1 Зобов'язано посадових осіб житлово-побутової комісії Чернівецького прикордонного загону повторно переглянути список осіб, які перебувають на квартирній черзі з врахуванням пільг позивача ОСОБА_1 на отримання житла, як інваліда війни третьої групи. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції сторонами подані апеляційні скарги.

Позивач вважає, що часткове задоволення адміністративного позову судом потребує уточнення, тому просить постанову суду в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання посадових осіб житлово-побутової комісії Чернівецького прикордонного загону повторно переглянути список осіб, які перебувають на квартирній черзі з врахуванням пільг позивача ОСОБА_1 на отримання житла, як інваліда війни третьої групи скасувати та в цій частині винести нову постанову про зобов'язання посадових осіб житлово-побутової комісії Чернівецького прикордонного загону відкоригувати список осіб, які перебувають на житловій черзі у позачерговому порядку, розмістивши ОСОБА_1 під №1, як інваліда війни 3 групи. Вважає таке уточнення зумовлене тим, що відповідач після перегляду списку за рішенням суду, залишить список пільговиків без змін й надалі надаватиме відписки та ігноруватиме норми ст.ст. 43, 46 Житлового кодексу України.

Відповідач вважає постанову суду першої інстанції такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи відповідача про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосується житлових правовідносин та залишено поза увагою клопотання відповідача про закриття провадження у справі. Крім того, судом першої інстанції не зазначено які саме дії відповідача є неправомірними. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторін підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. В 2011 році позивача ОСОБА_1 було звільнено з служби за станом здоров'я, одночасно він продовжував перебувати на квартирному обліку для отримання житла, не маючи постійного місця проживання в м. Чернівцях. У зв'язку з цим позивач змінив місце проживання, після звільнення з військової служби та на даний час проживає в м. Івано-Франківську.

На заяву позивача від 28.08.2013 року щодо внесення його як інваліда війни 3 групи до позачергового списку осіб, які перебувають на квартирному обліку Чернівецького прикордонного загону, відповідачем надано відповідь за №721-8455 від 06.11.2013 року про те, що відповідно до рішення житлової комісії від 24.10.2013 року (протокол №10) дана заява розглянута та позивач перебуває на квартирному обліку в позачерговому порядку.

На звернення позивача щодо надання списків позачерговиків ЧПЗ ДПСУ надано відповідь, з якої слідує, що у даному підрозділі список осіб, які перебувають на квартирному обліку в позачерговому порядку (станом на 25.11.2015 року) містись 31 особу, з яких тільки 2 особи мають статус інвалідів війни, а всі інші звільнені зі служби в запас або відставку за станом здоров'я та за віком. Позивач, як інвалід війни 3 групи, в даному списку перебуває під номером 20.

На звернення ОСОБА_1 до Адміністрації ДПСУ від 28.12.2015 року, яке передано на розгляд до Західного регіонального командування, т.в.о начальника Західного регіонального управління ДПСУ Греньком Ю.П. надано інформацію про те, що відомості про надання позивачу статусу інваліда війни 3 групи надійшла на ім'я начальника ЧПЗ тільки 23.11.2015 року, а тому позивач може бути забезпечений житлом у порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом осіб, які включені до списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла.

Суд першої інстанції частково дійшов вірного висновку про те, що такий порядок розгляду заяви та надана відповідь позивачу свідчить про неналежний розгляд звернень з боку відповідача, оскільки із цих відповідей позивачу не є зрозумілим перебування позивача на пільговій черзі під №20, а не під №1, як вважає позивач, та крім цього відповідь надавалась з порушенням місячного строку передбаченого Законом України «Про звернення громадян».

Разом з тим, відповідно до Положення про житлові комісії у Прикордонних військах України, створюються житлові комісії, а не житлово-побутові.

Також позивач просив визнати неправомірними дії посадових осіб Чернівецького прикордонного загону, а не житлово-побутової комісії.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині визнання протиправними дій Чернівецького прикордонного загону в частині організації роботи житлової комісії Чернівецького прикордонного загону щодо розгляду звернень ОСОБА_1 стосовно обліку на пільговій черзі.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання посадових осіб житлово-побутової комісії Чернівецького прикордонного загону відкоригувати список осіб, які перебувають на житловій черзі у позачерговому порядку, розмістивши ОСОБА_1 під №1, як інваліда війни 3 групи, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

З огляду на названі норми законодавства, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписи пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства. Поняття «житлові відносини», на думку колегії суддів, в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла у зв'язку з проходженням публічної служби, оскільки ця норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 23.02.2016р. та 12.04.2016р.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, предметом спору в даній справі є право позивача на одержання житла, тобто між сторонами існує спір про право, що в свою чергу виключає її розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 КАС України, суд роз'яснює, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказані обставини не враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Таким чином, судом першої інстанції невірно встановлено обставини у справі, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України - задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у справі №809/289/16 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Чернівецького прикордонного загону в частині організації роботи житлової комісії Чернівецького прикордонного загону щодо розгляду звернень ОСОБА_1 стосовно обліку на пільговій черзі.

Позовні вимоги в частині зобов'язання посадових осіб Чернівецького прикордонного загону відкоригувати список осіб, які перебувають на житловій черзі у позачерговому порядку, розмістивши позивача під №1, як інваліда війни 3 групи, у список поза черговиків на отримання житлового приміщення - провадженням закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст постанови складено 20.09.2016р.