Справа № 804/1250/16
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2016 рокусправа № 804/1250/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання: Федосєєвої Ю.В.,

за участі представника позивача Паперняк О.В.,

представника відповідача Шурпінової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобудмеханізація» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі №804/1250/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобудмеханізація» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 02.03.2016 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми «Ю» №1353-23 від 03.12.2015 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобудмеханізація» є юридичною особою (), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.15-16 т.1).

Відповідач - Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

03.12.2015 року Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено податкову вимогу форми «Ю» №1353-23, якою повідомлено ТОВ «Житлобудмеханізація», що станом на 02.12.2015 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 567253,46 грн., у тому числі:

- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості (Дніпр. Кр.Ріг) за основним платежем в розмірі 2,43 грн.;

- орендної плати з юридичних осіб у розмірі 567251,03 грн., який складається з основного платежу 412164,99 грн., штрафних (фінансових) санкцій 83165,86 грн. та пені у розмірі 71920,18 грн. (а.с.10 т.1).

Не погодившись з зазначеною податковою вимогою, ТОВ «Житлобудмеханізація» оскаржив її до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Рішенням про результати розгляду скарги від 15.02.2016 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкову вимогу форми «Ю» №1353-23 від 03.12.2015 року залишило без змін (а.с.11-14).

ТОВ «Житлобудмеханізація» звернулось до суду з позовом про скасування зазначеної податкової вимоги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що винесена податкова вимога є правомірною, розрахунки заборгованості та штрафних санкцій проведені у відповідності до діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В період з 17.03.2014 року по 21.03.2014 року Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Житлобудмеханізація» (правонаступником якого є ТОВ «Житлобудмеханізація») з питань повноти нарахування орендної плати за землю за період з 01.02.2011 року по 01.08.2013 року, за результатами якої 28.03.2014 року складено акт перевірки №713 (а.с.46-51 т.1).

Відповідно до висновків акту встановлено порушення платником податків підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 та пункту 288.5 статті 288 ПК України, рішення Дніпропетровської міської ради №216/8 від 02.02.2011 року, внаслідок чого встановлено заниження орендної плати за земельні ділянки, розташовані на території Бабушкінського району на 2011 рік (з 01.02.2011 року) у сумі 156464,64 грн., за 2012 рік у сумі 170688,69 грн., за січень-липень 2013 року у сумі 90850,72 грн.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом 16.04.2014 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб на 501169,96 грн., (за основним платежем 418004,10 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 83165,86 грн.) (а.с.9 т.1).

Вказане податкове - повідомлення рішення було предметом розгляду в суді.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2014 року у справі №804/5994/14 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.04.2014 року № (а.с.29-31 т.1).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2014 року скасовано, у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с.32-33 т.1).

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зокрема, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, свідчать про заниження його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях, уточнюючих розрахунках.

При цьому, якщо згідно з нормами вищевказаної статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму у встановленому порядку.

Згідно із пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними, зокрема, у підпункті 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Оскільки постанова суду апеляційної інстанції від 20.01.2015 року (вівторок) по справі 804/5994/15 набрала законної сили з дня її прийняття, а рішення суду першої інстанції не вступало у законну силу з огляду на своєчасне звернення із апеляційною скаргою заявником, - платник податків був зобов'язаний самостійно сплатити узгоджену суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, наступних за днем винесення постанови судом апеляційної інстанції, а саме до 30.01.2015 року (п'ятниця).

Таким чином, з 02 лютого 2015 року (понеділок), у зв'язку із несплатою в добровільному порядку сум узгоджених грошових зобов'язань, контролюючий орган в порядку статті 59 Податкового кодексу України мав право надіслати (вручити) позивачу податкову вимогу.

При цьому, податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Єдине обмеження по надісланню податкової вимоги визначено пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, відповідно до якого податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Отже, з 02 лютого 2015 року виникло право податкової застави, яке не потребує письмового оформлення у зв'язку із несплатою позивачем у строки, встановлені Податковим кодексом України, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, з дня виникнення податкового боргу (статті 88, 89 Податкового кодексу України).

Винесенню податкової вимоги за узгодженими з 02 лютого 2015 року грошовими зобов'язаннями перешкоджала наявність прийнятої 13 січня 2015 року податкової вимоги №23-25, якою станом на 12.01.2015 року платнику податків було визначено податковий борг за узгодженими грошовими зобов'язаннями з орендної плати з юридичних осіб на суму 543603,24 грн. (з них за основним платежем 410891,10 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 83165,86 грн. та пеня в розмірі 49546,28 грн.)

ТОВ «Житлобудмеханізація» оскаржило вказану податкову вимогу в судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року у справі №804/1819/15 позов задоволено, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу №23-25 від 13.01.2015 року. В обґрунтування судового рішення зазначено, що грошове зобов'язання, яке визначено у податковому повідомленні-рішенні № від 16.04.2014 року, станом на 13.01.2015 року не було узгодженим, оскільки станом на вказану дату тривала процедура судового оскарження податкового повідомлення-рішення. Таким чином, станом на 13.01.2015 року у позивача не існувало податкового боргу по грошовому зобов'язанню по орендній платі з юридичних осіб на загальну суму 501169,96 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 16.04.2014 року (а.с.211-212 т.1).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у справі №804/1819/15 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобудмеханізація» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року повернуто заявнику з підстав не усунення недоліків скарги у встановлений судом строк (а.с.213 т.1).

Таким чином, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року у справі №804/1819/15 набрала законної сили 09.09.2015 року.

Враховуючи зазначену обставину, починаючи з 09.09.2015 року, у зв'язку із наявністю податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями, контролюючий орган був вправі винести спірну податкову вимогу в порядку статті 59 ПК України.

03 грудня 2015 року ДПІ у Бабушкінському районі ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено спірну податкову вимогу форми «Ю» №1353-23, якою визначено узгодженими грошові зобов'язання з:

- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості (Дніпр. Кр.Ріг) за основним платежем в розмірі 2,43 грн.;

- орендної плати з юридичних осіб у розмірі 567251 грн., який складається з основного платежу 412164,99 грн., штрафних (фінансових) санкцій 83165,85 грн. та пені у розмірі 71920,18 грн..

З рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області про результати розгляду скарги на зазначену податкову вимогу вбачається, що контролюючий орган 27.11.2015 року отримав рішення суду апеляційної інстанції у справі №804/5994/14, і саме у вказану дату (а.с.93 т.1) відобразив виникнення узгодженого грошового зобов'язання на суму 418004,10 грн. (а.с.12 т.1).

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що таке відображення мало б бути здійснено 20.01.2015 року, оскільки представник контролюючого органу був присутній у судовому засіданні апеляційної інстанції та мав інформацію щодо термінів узгодження грошових зобов'язань.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що з сумою, зазначеною в спірній вимозі та її розрахунком не згодний, вважає, що така сума повинна бути іншою, але якою, визначити не може.

Відповідачем а ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції не надано будь-яких доказів на підтвердження обґрунтованості його посилань на невірність розрахунку суми податкового боргу та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Крім того, представник позивача пояснив, що згодний з розміром грошового зобов'язання за платежем: орендна плата з юридичних осіб, визначено в податковому повідомленні рішенні від 16.04.2014 року №.

З інтегрованої картки з орендної плати вбачається, що станом на 24.12.2014 року за платником податків рахувалась переплата в розмірі 28449,19 грн. Недоїмка відсутня (а.с.83 т.1).

24.12.2014 року контролюючим органом проведено записи, якими донараховано основного платежу на суму 418004,10 грн., зменшено переплату в рахунок такого боргу, донараховано штрафні санкції в розмірі 83165,86 грн., нараховано пеню в розмірі 49546,28 грн. на підставі підпункту 129.1.2. за період з 16.04.2014 року по 28.03.2014 року (а.с.83-84 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що 24.03.2015 року контролюючий орган самостійно виправив допущені порушення порядку ведення обліку платежів з орендної плати, виключивши із обліку суми, нараховані у зв'язку із затриманням строку оплати податкового повідомлення-рішення № від 16.04.2014 року, а саме виключив з обліку суму основного зобов'язання 418004,10 грн., штрафних санкцій 83165,86 грн., пені в розмірі 49546,28 грн., здійснив сторно переплат по пені на суму 48144,47 грн. (а.с.85-88 т.1).

З 24.03.2015 року контролюючим органом відновлено облік платежів.

1. Сума основного зобов'язання, визначена в оскаржуваній вимозі дорівнює 412164,99 грн., різниця між нарахованим основним зобов'язанням 418004,10 грн. та сумою в вимозі, є сумою переплати в розмірі 5839,11 грн., що обліковувалась станом на 27.11.2015 року, а також станом на 24.03.2015 року (а.с.88 т.1) у зв'язку із відновленням контролюючим органом стану платежів.

2. Розмір штрафної санкції визначений у податковому повідомлення-рішенні, правомірність якого підтверджена судом.

3. Після закінчення встановлених строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до статті до підпункту 129.1.2 пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження (та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно розрахунку пені, період її нарахування тривав з 01.03.2012 року по 29.01.2015 року за період заниження 1065 днів, та з грудня 2012 року по 29.01.2015 року за період заниження 700 днів (т.1 а.с.53), таке нарахування одним записом проведено в інтегрованій картці платника податків 27.11.2015 року розмірі 71920,18 грн. (а.с.27,93 т.1), що відповідає обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області доведено правомірність податкової вимоги форми «Ю» №1353-23 від 03.12.2015 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобудмеханізація" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі №804/1250/16 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі №804/1250/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 16 вересня 2016 року.

Головуючий суддя: І.В.Юрко

Судді: М.М.Гімон

С.Ю.Чумак