Справа № 335/6372/16-а(2-а/335/191/2016)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2016 рокусправа № 335/6372/16-а(2-а/335/191/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2016 року у справі № 335/6372/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про збільшення розміру пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про зобов'язання пенсійного органу збільшити його пенсію відповідно до положень Закону України від 23.11.1995 року №458/95-ВР.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2016 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та інвалідом війни ІІІ групи, що підтверджується копіями відповідних посвідчень.

19 вересня 2011 року Позивачу було призначено пенсію за віком як учаснику війни зі зменшенням пенсійного віку згідно зі статтею 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

25 квітня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив збільшити розмір його пенсії відповідно до Закону України від 23 листопада 1995 року № 458/95-ВР.

Листом від 04.05.2016 року №113/Б-9 УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя відмовило позивачу у задоволенні його заяви з посиланням на належність розрахунку розміру його пенсії.

Не погодившись з відмовою пенсійного органу по збільшенню розміру пенсії, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для розповсюдження дії Закону України від 23.11.1995 року №458/95-ВР на спірні правовідносини відсутні, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, приписи чинного законодавства встановлюють підвищення інвалідам війни III групи розміру їх пенсії на 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме листа від 04.05.2016 року, Позивачу, який є інвалідом війни 3 групи, виплачується підвищення як інваліду війни у розмірі 322.50 грн. (1074.00*30%).

Тобто, нарахування та виплата Позивачу підвищення як інваліду війни 3 групи здійснюється у відповідності з приписами чинного законодавства.

Між тим, Позивач зазначав, що при визначенні розміру підвищення до його пенсії необхідно керуватися приписами ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції від 23.11.1995 року, яка підвищували пенсії інвалідам 3 групи на 200% мінімальної пенсії за віком, у зв'язку з чим нарахування йому 30% від прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність є необґрунтованим.

Однак, як свідчать встановлені обставини справи, у період з призначення Позивачу пенсії за віком як учаснику війни із зменшенням пенсійного віку, а саме з 19.09.2011 року по момент звернення до суду, приписи ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» були викладені з урахуванням змін, внесених Законом України від 05.10.2005 року №2939-IV, які встановлювали, що інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, положення вказаних змін Конституційним судом України неконституційними визнані не були, що в свою чергу свідчить про належність їх застосування при розрахунку підвищення Позивачу пенсії як інваліду війни III групи.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно неналежно обраного Позивачем способу захисту порушеного права, оскільки вимоги стосовно «збільшення розміру пенсії» не є належними в розумінні приписів чинного пенсійного законодавства, у зв'язку з тим, що в разі незгоди з розміром нарахування пенсії, особа має звертатися з вимогою про здійснення перерахунку розміру пенсії.

Таким чином, виходячи з приписів чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2016 року є обґрунтованою та законною, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2016 року у справі № 335/6372/16-а - залишити без змін. .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко