Справа № 305/184/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

14 вересня 2016 року м. Київ К/800/12851/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и в:

У січні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

скасувати рішення Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 04.04.1997 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» в частині передачі безкоштовно у приватну власність і постійне користування присадибної земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_7, НОМЕР_1, площею 0, 50 га, місце розташування - Берізник.

скасувати рішення Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 79 від 07.10.2002 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_7.»;

зобов'язати Квасівську сільську раду Рахівського району Закарпатської області скасувати кадастровий номер земельної ділянки, переданої ОСОБА_7 для обслуговування індивідуального житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га.

Постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 1 квітня 2013 року позов задоволено. Скасовано рішення Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 04.04.1997 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» в частині передачі безкоштовно у приватну власність і постійне користування присадибної земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_7, НОМЕР_1, площею 0, 50 га, місце розташування - Берізник. Скасовано рішення Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 79 від 07.10.2002 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_7.». Зобов'язано Квасівську сільську раду Рахівського району Закарпатської області скасувати кадастровий номер земельної ділянки, переданої ОСОБА_7 для обслуговування індивідуального житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Встановлено, що вказаний спір пов'язаний із захистом права користування земельною ділянкою та діями щодо визначення її меж між суміжними землекористувачами.

За таких обставин спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2014 року (справа № 21-544а14).

Згідно з пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням описаного колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного суду України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки оскаржуване судове рішення апеляційного суду постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: