Справа № 815/4759/16
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4759/16
УХВАЛА

21 вересня 2016 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 окружного адміністративного суду про визнання неправомірною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 окружного адміністративного суду, в якому позивач просить:

- визнати неправомірною бездіяльність ОСОБА_2 окружного адміністративного суду щодо не постановлення з дати надходження до суду матеріалів справи № 814/1150/16 (матеріалів позову з додатком) ухвали про відкриття провадження в частині позовних вимог, які підсудні суду, не направлення ухвали сторонам у справі, також прийняття до одноособового вирішення та розгляду справу, яка підлягає колегіальному розгляді;

- зобовязати ОСОБА_2 окружний адміністративний суд постановити у справі № 814/1150/16 ухвалу про відкриття провадження в частині позовних вимог, які підсудні ОСОБА_2 окружному адміністративному суду, направити її сторонам у справі та прийняти рішення про колегіальний розгляд справи № 814/1150/16.

Суддя вважає, що у відкритті провадження по даній позовній заяві слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вказує про допущені судом порушення порядку здійснення адміністративного судочинства та про порушення його права на доступ до правосуддя, тобто йдеться про перевірку обґрунтованості процесуальних рішень і дій судді та суду ухвалених під час розгляду адміністративної справи № 814/1150/16. Така перевірка вбачається позивачем можливою не шляхом процесуального оскарження рішень до суду вищої інстанції, а за допомогою звернення з окремим позовом.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

У пункті 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Тобто, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Відповідно до ст. ст. 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Органи судової влади здійснюють свої повноваження на підставах, у межах та у порядку, передбачених Конституцією України та законами.

Судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у формі цивільного, господарського адміністративного, кримінального, а також конституційного судочинства.

Процесуальні акти і дії (бездіяльність) суддів (суду), які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в апеляційному і касаційному порядку та прийняття по них судових рішень, належить до сфери правосуддя, і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Пред'явлення позову до іншого суду першої інстанції з питань оскарження актів і дій (бездіяльності) суддів або судів, які стосуються правосуддя, неможливий.

Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

За таких обставин, суддя вважає, що оскаржені позивачем бездіяльність (дії) суду (судді) є не управлінськими, а процесуальними, вчиненими при виконанні ним своїх обов'язків по здійсненню правосуддя, законність яких може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові від 15.04.2008 року № 08/12, а також в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.10.2009 року № К-16490/09.

Відповідно до положень ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та для всіх судів України.

Відповідно до положень ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, суддею встановлено, що правовідносини, що склалися між сторонами не можуть бути предметом спору у адміністративному процесі, оскільки в даному випадку оскаржені позивачем бездіяльність (дії) суду (судді) є не управлінськими, а процесуальними, вчиненими при виконанні ним своїх обов'язків по здійсненню правосуддя, законність яких може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Відповідно до ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ч.2 ст.4, ст.17, п.1 ч.1 ст.109, ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 окружного адміністративного суду про визнання неправомірною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк апеляційної скарги з дня отримання ухвали.

Суддя С.О. Стефанов