Справа № 807/4114/14
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року Справа № 876/4908/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2016 року у справі за позовом Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області до Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення в частині,-

В С Т А Н О В И В:

18.07.2014 року позивач - Калинівська сільська рада Тячівського району Закарпатської області звернулася до суду з позовом до Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому просить скасувати рішення Тячівської районної виконавчої дирекції Закарпатського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №11 від 08.07.2014 року в частині стягнення з Калинівської сільської ради суму коштів в розмірі 5073,60 грн. та скасувати розмір штрафу в сумі 3940 грн. (50% неправомірності використаних коштів).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції, мотивована тим, що застрахованій особі ОСОБА_1 згідно рішення комісії із соціального страхування Калинівської сільської ради від 10.01.2014 року видано путівку в ДП СКК «Моршинкурорт» (санаторій «Черемош») № 414098 від 02.03.2014 року, без довідки форми № 070/о, фактично застрахована особа перебувала в санаторії з 20 січня 2014 року по 09 лютого 2014 року без письмової згоди санаторію про перенесення терміну путівки та без сплати часткової вартості (часткова сплата була здійснена через банківську установу лише 18 лютого 2014 року в сумі 1268,40 грн.), чим порушено пункти 4.1, 4.5, 4.11, 6.2 «Порядку отримання застрахованими і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», що затверджений Постановою правління Фонду від 25.02.2009 року № 12. Таким чином, рішення Тячівської районної виконавчої дирекції Закарпатського відділення Фонду соціального страхування №11 від 08.07.2014 року в частині стягнення з Калинівської сільської ради суму коштів в розмірі 5073,60 грн. та штрафу в сумі 3940 грн. є правомірним.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з невідповідністю висновків суду обставинам справи, Калинівська сільська рада Тячівського району Закарпатської області оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2016 року, та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано вимоги ч.1 ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та витратами, зумовленими похованням», оскільки хоча і мало місце незначне недотримання чисто технічних процедурних положень п.4.1. Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, але це недотримання не вплинуло на суть дії, оскільки отримана путівка була використана саме тою особою, якій вона була надана, саме за призначенням, на яке вона була видана, і передбачені законом 20 відсотків її вартості були перераховані на рахунок відповідача у рамках того періоду, на який путівка видавалась, тобто в дійсності кошти на санаторно-курортне лікування по суті були витрачені правомірно. При цьому ні Фонд, ні держава, ні інші установи чи особи не понесли ніяких збитків або інших негативних наслідків, а в названій правовій нормі йде мова про відшкодування саме неправомірно витрачених коштів і накладення штрафу в розмірі 50 відсотків саме неправомірно витрачених коштів.

Крім того апелянт стверджує, що навіть, якщо би сільрадою і були допущені порушення по суті, то і в такому випадку рішенням Фонду стягнуті би були безпідставно завищені суми. Так, Фонд стягнув повну вартість путівки і штраф в розмірі половини її повної вартості, в той час як судом однозначно встановлено, що передбачену законом часткову оплату путівки в сумі 1268,40 грн. йому було внесено, тобто, навіть, в такому випадку могла би йти мова про стягнення лише 3805,20 грн. не компенсованих витрат фонду і 1902,6 грн. штрафу з цих некомпенсованих витрат.

Таким чином, Фонд не тільки «відшкодував неправомірно витрачені кошти», але й допустив безпідставне набуття за рахунок сільської ради коштів в сумі 1268,40 грн.,та безпідставно завищив штраф на суму 636,20 грн. - всього завищив стягнення на 1904,60 грн.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 20.06.2014 року головним бухгалтером Тячівської районної виконавчої дирекції Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_2 на підставі направлення № 50 від 18.06.2014 року з відому голови Калинівської сільської ради ОСОБА_1, в присутності головного бухгалтера Калинівської сільської ради Куцин Т.В. та голови комісії із соціального страхування Калинівської сільської ради Кустрьо М.В. проведена планова перевірка правильності використання коштів Фонду соціального страхування у Калинівській сільській раді.

За результатами проведеної перевірки складено акт №27/55 від 20.06.2015 року, згідно висновків якого в ході перевірки виявлено порушення щодо неправомірного використання коштів Фонду соціального страхування на суму 7 880,77 грн.

Зокрема, в акті зазначено, що в ході перевірки виявлено, що застрахованій особі ОСОБА_1 згідно рішення комісії із соціального страхування від 10.01.2014 року видано путівку в ДП СКК «Моршинкурорт» (санаторій «Черемош») № 414098 від 02.03.2014 року, без довідки форми № 070/о, фактично застрахована особа перебувала в санаторії з 20 січня 2014 року по 9 лютого 2014 року без письмової згоди санаторію про перенесення терміну путівки та без сплати часткової вартості (часткова сплата була здійснена через банківську установу лише 18 лютого 2014 року в сумі 1268,40 грн.), чим порушено пункти 4.1, 4.5, 4.11, 6.2 Порядку отримання застрахованими і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», що затверджений Постановою правління Фонду від 25.02.2009 року № 12. Внаслідок чого з порушенням використано коштів Фонду на суму 5073,60 грн.

На підставі зазначеного акту Тячівською районною виконавчою дирекцією Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності прийняте рішення №11 від 08.07.2014 року «Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності» відповідно до якого за наслідками перевірки належить поверненню із Калинівської сільської ради до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 7880,77 грн., що використані з порушенням. У зв'язку із порушенням позивачем ч.1 ст.21, ст.22, п.6 ч.1 ст.22, ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» до позивача вирішено застосувати штраф у розмір 3940,39 грн. (50% неправомірно використаних коштів).

В силу ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон України №2240-ІІІ) для забезпечення відновлення здоров'я застрахована особа та члени її сім'ї (а також особа, яка навчається у вищому навчальному закладі) мають право на отримання санаторно-курортного лікування, оздоровлення в спеціалізованих оздоровчих закладах (у тому числі дитячих) у межах асигнувань, установлених бюджетом Фонду на зазначені цілі, та в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонду. Надання послуг застрахованим особам, пов'язаних із санаторно-курортним лікуванням, здійснюється за наявності медичних показань.

Пунктом 4.1 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що затверджений постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25 лютого 2009 року № 12 (далі - Порядок № 12) (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що рішення про виділення путівки застрахованій особі приймає комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі - комісія (уповноважений) із соціального страхування), на підставі особистої заяви та довідки для одержання путівки (форма № 070/о).

Згідно вимог пункту 4.5 Порядку № 12, комісією (уповноваженим) із соціального страхування приймається рішення про виділення застрахованій особі путівки в двомісний номер з частковою оплатою в розмірі 20 відсотків її вартості, а путівки в одномісний номер - з частковою оплатою в розмірі 50 відсотків ЇЇ вартості.

Встановлено, що відповідно до протоколу № 1 засідання із соціального страхування Калинівської сільської ради від 10.01.2014 року ОСОБА_1 виділено путівку в ДП СКК «Моршинкурорт» санаторій «Черемош» з початком терміну дії від 02.03.2014 року з 20% оплатою за неї у сумі 1268,40 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Довідка форми № 070/о (пункт 4.1 Порядку № 12) № 1/2 для одержання путівки на санаторно-курортне лікування була видана ОСОБА_1 Дубівською районною лікарнею №2 14.01.2014 року, тобто вже після прийняття рішення комісії із соціального страхування Калинівської сільської ради від 10.01.2014 року про виділення ОСОБА_1 путівки в ДП СКК «Моршинкурорт» санаторій «Черемош», що суперечить вимогам пункту 4.1 Порядку № 12.

Також встановлено, що 16.01.2014 року Калинівська сільська рада звернулася до головного лікаря санаторію «Черемош» із заявою про перенесення періоду санаторного лікування сільського голови ОСОБА_1 № 414098 з 02 березня 2014 року по 22 березня 2014 року на період з 20 січня 2014 року по 09 лютого 2014 року.

У відповідності до вимог ч.1 ст.22 Закону України № 2240-ІІІ часткова плата за путівки на санаторно-курортне лікування перераховується страхувальниками до органу Фонду, який надав путівку, в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Пунктом 4.14 Порядку № 12 встановлено, що за відсутності квитанції до прибуткового касового ордера або квитанції про часткову оплату вартості путівки застрахованій особі путівка не видається.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував в санаторії «Черемош» з 20 січня 2014 року по 09 лютого 2014 року без сплати часткової вартості, що підтверджується зворотнім талоном № 414098. Вказане суперечить пункту 4.14 Порядку № 12. Часткову оплату вартості путівки ОСОБА_1 було здійснено лише 18 лютого 2014 року (після проходження оздоровлення в санаторії в період з 20 січня 2014 року по 09 лютого 2014 року відповідно до зворотного талону № 414098, про що свідчить виписка з рахунку ПАТ КБ «Надра» від 20.02.2014 року, що суперечить пункту 4.14 Порядку № 12.

Згідно вимог пункту 6.2 Порядку № 12, сума витрат Фонду за путівки, що видані з порушенням цього Порядку, у тому числі не використані, не приймається до заліку та відшкодовується за рахунок страхувальника.

В силу ч.1 ст.22 Закону України № 2240-ІІІ страхувальники, інші отримувачі коштів Фонду зобов'язані у десятиденний строк після отримання рішення органу Фонду про повернення коштів перерахувати страхові кошти, використані з порушенням встановленого порядку використання, а також фінансові санкції, визначені у статті 30 цього Закону.

Частинами 1,2 статті 30 Закону України № 2240-ІІІ визначено, що страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів відповідно до частини першої статті 21 та статті 22 цього Закону на страхувальників та інших отримувачів коштів Фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів.

Одночасно на суми несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів і штрафних санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

За порушення порядку використання страхових коштів, несвоєчасне або не в повному обсязі повернення страхових коштів відповідно до частини першої статті 21 та статті 22 цього Закону, несвоєчасне подання або неподання звітності про використання коштів Фонду, інших відомостей, передбачених цим Законом, страхувальник, інший отримувач страхових коштів несе відповідальність відповідно до закону.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд апеляційної інстації дійшов висновку, що Тячівська районна виконавча дирекція Закарпатського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності при прийнятті рішення №11 від 08.07.2014 року в частині стягнення з Калинівської сільської ради суму коштів в розмірі 5073,60 грн. та скасувати розмір штрафу в сумі 3940 грн. (50% неправомірності використаних коштів) діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, в зв'язку з чим судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області до Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про його скасування в цій частині.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2016 року у справі №807/4114/14 за позовом Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області до Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення в частині - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 20.09.2016 року.