Справа № 825/1598/16
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 вересня 2016 року Чернігів Справа № 825/1598/16

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Поліщук Л.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Новозаводського відділу Державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Новозаводського відділу Державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття арешту.

У відповідності до вимог пункту 6 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з поданої позовної заяви, позивач просить зняти арешт з 1/2 частини квартири №2 буд. №17 «а» по вул. Доценка у м. Чернігові, яка належала ОСОБА_4 до його смерті, накладений постановою державного виконавця ВДВС Новозаводського районного управління юстиції м. Чернігова серії АА №560755 від 03.09.2003 на виконання виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова №2-1257 від 03.04.2003.

Згідно частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикції адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Відповідно до частини другої абзацу 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 р. № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними або господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли у межах виконання виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, суд приходить до висновку, що даний позов не підсудний ОСОБА_5 окружному адміністративному суду, а повинен розглядатись місцевим загальним судом.

Аналогічна правова позиція з цього приводу викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 у справі № 21-278а15.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до Новозаводського відділу Державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття арешту повинна розглядатися місцевим загальним судом.

Положеннями частини першої статті 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що місцевими загальними судами є районні, районні у містах, міські та міськрайонні суди.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, позовну заяву необхідно повернути позивачу для звернення до належного суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 17, 109, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новозаводського відділу Державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття арешту повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строк, передбачений статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.О. Поліщук