Справа № 826/6990/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 вересня 2016 року 08:00 №826/6990/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПромислово-технічна компанія у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Агромат»
доМіжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,
В С Т А Н О В И В:

Промислово-технічна компанія у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Агромат» (далі по тексту - позивач, ПТК ТОВ «Агромат») звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі по тексту - відповідач, МГУ ДФС), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 27.01.2016 № та №, а також від 22.04.2016 № та №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог митного законодавства та прийняті на їх підставі податкові повідомлення - рішення є необґрунтованими і протиправними. Крім того, зауважив на відсутності у відповідача повноважень на здійснення митного контролю шляхом проведення митного пост-аудиту на підставі статей 345 та 351 Митного кодексу України.

Відповідач проти позову заперечував та зазначив, що у результаті перевірки на підставі співставлення документів, наданих позивачем до митного оформлення, і наданих пізніше ДФС України митними органами Королівства Іспанії, встановлено, що відомості, заявлені у товаросупровідних документах та митних деклараціях, не відповідають даним, зазначеним в документації, отриманій у подальшому від уповноваженого органу іноземної держави. Посилання позивача на постанови Солом'янського районного суду міста Києва, якими було закрито провадження в справах про притягнення Войтенка С.В. до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 483 Митного кодексу України, не спростовує правомірність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, оскільки зі змісту названих постанов не вбачається, що піддається сумніву автентичність наданих митною адміністрацією Королівства Іспанії експортних декларацій.

В судовому засіданні сторони подали клопотання про розгляд справи без їхньої участі, а тому суд, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі наказу від 04.12.2015 №1049 посадовими особами відповідача було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПТК ТОВ «Агромат» з питань правильності визначення митної вартості товарів: «плитка глазурована з кам'яної кераміки для внутрішніх робіт торгівельної марки «Pamesa Ceramica» за кодом УКТ ЗЕД , ввезених за митними деклараціями від 14.08.2012 №100200000/2012/280825, від 13.09.2012 №100200000/2012/583947, від 22.11.2012 №100200000/2012/592644, від 20.12.2012 №100250000/2012/596548, від 20.12.2012 №100250000/2012/596550, від 29.12.2012 №100250000/2012/598012, від 02.01.2013 №100250000/2013/043400, від 22.01.2013 №100250000/2013/044571, від 01.04.2013 №100200000/2013/052005, від 01.04.2013 №100250000/2012/577905, від 13.05.2013 №100250000/2013/056164, від 03.06.2013 №100250000/2013/058675, від 27.06.2013 №100250000/2013/061710, від 12.07.2013 №100250000/2013/063307, від 30.07.2013 №100250000/2013/065238.

За результатами проведеної перевірки 12.01.2016 складено акт №н1/16/28-10-39-20/, в якому встановлено допущення позивачем порушень вимог

пункту 187.8 статті 187 та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість по товарах, що ввозяться на митну територію України на загальну суму 297531,21 грн.;

статей 247, 279 Митного кодексу України, що призвело до заниження ввізного мита на загальну суму 70840,76 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем 27.01.2016 складено податкові повідомлення - рішення:

№, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності в розмірі 68244,53 грн., у тому числі за основним платежем - 45496,35 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 22748,18 грн.;

№, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України в розмірі 286627,02 грн., у тому числі за основним платежем - 191084,68 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 95542,34 грн.

Не погоджуючись з правомірність зазначених податкових повідомлень - рішень, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням ДФС України від 07.04.2016 №7723/6/99-99-10-01-06-25 скарга ПТК ТОВ «Агромат» залишена без задоволення, податкові повідомлення - рішення залишені без змін, а МГУ ДФС відповідно до пункту 60.6 статті 60 Податкового кодексу України зобов'язано надіслати окремі податкові повідомлення - рішення на збільшену суму грошових зобов'язань з мита та ПДВ, донарахованих за митними деклараціями від 12.07.2013 №100250000/2013/063307, від 30.07.2013 №100250000/2013/065238, від 01.04.2013 №100200000/2013/052005.

На підставі зазначеного рішення відповідачем 22.04.2016 складено податкові повідомлення - рішення:

№, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності в розмірі 2106,68 грн., у тому числі за основним платежем - 1404,45 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 702,23 грн.;

№, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України в розмірі 8216,54 грн., у тому числі за основним платежем - 5477,69 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2738,85 грн.

Вважаючи рішення податкового органу про визначення сум грошових зобов'язань протиправними, ПТК ТОВ «Агромат» звернулось з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - МК України), митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Пунктами 23 та 29 частини 1 статті 4 МК України передбачено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини 1 статті 7 МК України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу

Пунктом 7 частини 1 статті 336 МК України, встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно з визначенням, наведеним у частині 1 статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до частини 3 названої статті органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо, зокрема, правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів та правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

За результатами аналізу наведених положень, суд не погоджується з посиланням позивача на відсутність у відповідача повноважень на проведення перевірки, за результатами якої прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України) у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Тим часом, згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Як зазначено в акті перевірки та вбачається з додатку №1 до нього, грошові зобов'язання з податку на додану вартість та ввізного мита визначені спірними податковими повідомленнями - рішеннями 27.01.20116.

Таким чином, закріплений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк по митним деклараціям 14.08.2012 №100200000/2012/280825, від 13.09.2012 №100200000/2012/583947, від 22.11.2012 №100200000/2012/592644, від 20.12.2012 №100250000/2012/596548, від 20.12.2012 №100250000/2012/596550, від 29.12.2012 №100250000/2012/598012, від 02.01.2013 №100250000/2013/043400, від 22.01.2013 №100250000/2013/044571 пропущений відповідачем.

Також суд звертає увагу, що в акті перевірки зазначено про проведення перевірки митної декларації від 01.04.2013 №100250000/2012/577905.

Однак, як встановлено судом та підтверджується наявною в матеріалах справи копією митної декларації №100250000/2012/577905, розмитнення товару на її підставі здійснено 17.07.2012 (а.с. 147).

Таким чином, донарахування грошових зобов'язання за зазначеною декларацією проведено відповідачем з порушенням строків, визначених у пункті 102.1 статті 102 ПК України.

Перевіряючи обґрунтованість визначення грошових зобов'язань, суд приходить до наступного.

Як встановлено під час перевірки та зазначено в запереченнях відповідача, висновки податкового органу про допущення позивачем порушень вимог пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України та статей 247, 279 МК України, обумовлені отриманням від митних органів Королівства Іспанії документальної інформації з якої встановлено повну відмінність між інвойсами, надісланими агентством Іспанії та інвойсами з ідентичними номерами, поданими ПТК ТОВ «Агромат».

Тобто встановлено заниження митної вартості імпортованих товарів, зазначених у митних деклараціях, оформлених Київською міжрегіональною митницею ДФС.

Положеннями статті 272 МК України, підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 ПК України визначено, що ввезення товарів на митну територію України є об'єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та ПДВ.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 279 МК України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є:

1) для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів;

2) для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру.

Відповідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов'язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Згідно УКТЗЕД на товар за кодом ставка мита встановлена у розмірі 5%.

Пунктом 190.1 статті 190 ПК України встановлено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

На обґрунтування митної вартості товару, що ввозився позивачем за деклараціями. Які підлягали перевірки відповідач посилається на інформацію, отриману з митного агентства Іспанії, відповідно до якої вартість товару, задекларована позивачем, є меншою ніж та, яка зазначена під час розмитнення товару на експорт.

На спростування тверджень відповідача, позивачем надано постанови Солом'янського районного суду міста Києва, винесені за результатами розгляду матеріалів, які надійшли від Київської міської митниці ДФС про притягнення до адміністративної відповідальності Войтенка С.В., директора ПТК ТОВ «Агромат» за ознаками порушення митних правил, передбачених частиною 1 статті 483 МК України (а.с. 50-128).

Як вбачається зі змісту зазначених постанов, які набрали законної сили, судом було встановлено, що ПТК ТОВ «Агромат» здійснило оплату за товар у розмірі, визначеному у інвойсах, доданих до митних декларацій, що підтверджено банком, який проводив валютний контроль.

Зазначені обставини також підтверджені компанією Pamese Ceramica.

За результатами аналізу отриманих доказів, суд дійшов висновку про здійснення ПТК ТОВ «Агромат» оплати за товар в розмірі, зазначеному у інвойсах та митних деклараціях.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено правомірність визначення вартості товарів, зазначеної у митних деклараціях виходячи з інвойсів, які додані до таких декларацій.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували твердження позивача, відповідач суду не надав.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Промислово-технічна компанія у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Агромат» задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 27.01.2016 №, № та від 22.04.2016 №, №

3. Стягнути з Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників за рахунок бюджетних асигнувань на користь Промислово-технічної компанії у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Агромат» () судові витрати в сумі 5478 (п'ять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський