Справа № 826/27126/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 вересня 2016 року № 826/27126/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доСвятошинської районної в м. Києві державної адміністрації
про скасування розпорядження,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про скасування розпорядження Святошинської РДА № 1772 від 01.11.2005.

09.02.2016 до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшла заява про зміну предмета позову.

25.03.2016 до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшла заява про розгляд в уточненій позовній заяві такої позовної вимоги: скасування розпорядження Святошинської РДА № 1772 від 01.11.2005.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно розпорядженням №1772 від 01.11.2005 перевів квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 36,2 кв.м. житловою площею 17,5 кв.м. до комунального житлового фонду, оскільки в даній квартирі тривалий час проживає позивач, яка надавала допомогу хворому ОСОБА_2, здійснювала поховання ОСОБА_2, оплачує комунальні послуги та утримання квартири, здійснює ремонт квартири, а тому фактично є володільцем квартири, що свідчить про відсутність підстав вважати, що спірна квартира перебуває у власності громади.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що позивач не має жодного відношення до квартири АДРЕСА_1, а тому оскаржуваним розпорядженням не було порушено її права.

Крім того, в судовому засіданні 12.04.2016 за клопотанням позивача на підтвердження факту передачі 02.08.2005 товариством з обмеженою відповідальністю «УкоінвестБуд» спірної квартири ОСОБА_2 було допитано в якості свідків ОСОБА_3 (чоловік ОСОБА_1) та ОСОБА_4 (сестру ОСОБА_3).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

09.09.2015 ОСОБА_1 отримала від Житлово-експлуатаційної дільниці №7 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» попередження від 09.09.2015 №542 з вимогами до 20.09.2015 або звільнити квартиру АДРЕСА_1, або надати документи на право власності на дану житлову площу.

Позивач стверджує, що разом із попередженням від 09.09.2015 №542 було отримано копію ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21.07.2015 та розпорядження № 1772 від 01.11.2005, згідно яких квартира АДРЕСА_1 була переведена до комунального житлового фонду для подальшої передачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5

ОСОБА_1, не погоджуючись з розпорядженням № 1772 від 01.11.2005, стверджуючи, що 02.08.2005 на підставі акта прийняття-передання квартири за адресою: АДРЕСА_1 товариство з обмеженою відповідальністю «УкоінвестБуд» передало вищевказану квартири ОСОБА_2, звернулася з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 325 Цивільного кодексу України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Згідно із статтею 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів

Згідно із статтею 347 Цивільного кодексу України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову.

Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації № 1772 від 01.11.2005 «Про переведення квартир до комунального житлового фонду», згідно з рішенням дев'ятнадцятої сесії IV скликання Святошинської районної у м. Києві ради від 11.10.2005 №353 «Про доповнення переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади Святошинського району м. Києва» та з урахуванням звернення товариства з обмеженою відповідальністю «УкоінвестБуд» від 09.09.2005 №888, переведено квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 36,2 кв.м. житловою площею 17,5 кв.м. до комунального житлового фонду.

10.11.2005 між Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією (сторона 1) та товариством з обмеженою відповідальністю «УкоінвестБуд» (сторона 2) на виконання розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації № 1772 від 01.11.2005 та умов інвестиційного договору на будівництво житлових будинків від 14.07.2005, укладеного між Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю «УкоінвестБуд», було підписано акт прийняття-передачі однокімнатної квартири по АДРЕСА_1, згідно якого товариство з обмеженою відповідальністю «УкоінвестБуд» передає, а Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація приймає у комунальну власність громади Святошинського району м. Києва однокімнатну квартиру по АДРЕСА_1, з умовою подальшої передачі у користування громадянам України ОСОБА_2 та ОСОБА_5 для їх переселення з аварійного будинку по АДРЕСА_2, який підлягає зносу для забудови житлового будинку, відповідно до умов інвестиційного договору на будівництво житлових будинків від 14.07.2005. Зазначена однокімнатна квартира знаходиться на балансі товариства з обмеженою відповідальністю «УкоінвестБуд» на підставі договору купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Івановою С.М. за №3003 від 26.07.2005, зареєстрованого в БТІ за реєстровим №41006 від 01.08.2005. Балансова вартість квартири складає 265 000 грн.

Позивач не погоджується із розпорядженням № 772 від 01.11.2005 та стверджує, що за умовами акта прийняття-передання квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 02.08.2005 року, ТОВ «УкоінвестБуд» передало ОСОБА_2 однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, у користування і поставлення на реєстраційний облік, відповідно до чинного законодавства України, та зобов'язалось оформити відповідні документи про право власності на зазначену квартиру протягом вересня місяця, що свідчить проте, що на момент винесення спірного розпорядження вищевказана квартира перебувала у приватній власності ОСОБА_2 та не могла бути передана у власність громади.

Крім того, позивач на підтвердження факту порушення розпорядженням № 772 від 01.11.2005 її прав та законних інтересів зазначає, що ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_2, надавала допомогу хворому ОСОБА_2 та здійснювала поховання ОСОБА_2, а також тривалий час проживає в спірній квартирі, оплачує комунальні послуги та утримання квартири, здійснює ремонт квартири, а тому фактично є володільцем квартири.

Частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

В матеріалах справи відсутні докази про належність квартири АДРЕСА_1 на праві приватної власності ОСОБА_2 та/або ОСОБА_1.

Крім того, із аналізу акта прийняття-передання квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 02.08.2005 року між ТОВ «УкоінвестБуд» та ОСОБА_2, та акта прийняття-передачі однокімнатної квартири по АДРЕСА_1, укладеного 10.11.2005 між Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю «УкоінвестБуд», вбачається, що ОСОБА_1, як сторона договірних відносин - відсутня та в даних документах щодо спірної квартири не значиться.

Також, в матеріалах справи наявна копія ухвали Апеляційного суду м. Києва від 20.02.2014 по справі №22-ц/796/156/2014 року за позовом ОСОБА_7 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, ТОВ «УкоінвестБуд», ОСОБА_8, Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про зобов'язання вчинити дії, в якій зазначено наступне: «відповідно до інвестиційного договору на будівництво житлових будинків від 14.07.2005 року, Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація, як замовник, делегувала ТОВ «УкоінвестБуд», як інвестору-генпідряднику повноваження відселення мешканців житлового аварійного будинку по АДРЕСА_2, який підлягає зносу під пляму забудови об'єкту, відповідно до рішення Київської міської ради № 638/798 від 10.07.2003 року.

Згідно з договором купівлі-продажу від 26.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Івановою С.М. власником квартири АДРЕСА_1 є ТОВ «УкоінвестБуд».

За умовами Акту прийняття-передання квартири за адресою АДРЕСА_1, укладеного 02.08.2005 року, ТОВ «УкоінвестБуд» передав ОСОБА_2 однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1, у користування і поставлення на реєстраційний облік, відповідно до чинного законодавства України, та зобов'язалось оформити відповідні документи про право власності на зазначену квартиру протягом вересня місяця.

ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 помер, про що Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №18209.

Згідно з актом РЕО-7 від 17.02.2012 року ОСОБА_2 мешкав в квартирі АДРЕСА_1 з 02.08.2005 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_2 звертався щодо оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 та йому чинилися перешкоди ТОВ «УкоінвестБуд» або було відмовлено.

Такі висновки суду є законним та обґрунтованими, відповідними обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 після вселення в спірну квартиру 02.08.2005 року та по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, звертався за оформленням права власності на квартиру АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку, ОСОБА_7 не надала та на наявність таких не вказала.

При цьому покази свідків в даному випадку, неможна визнати допустимим доказом, у розумінні ст. 59 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що спадкоємцем першої черги за законом є відповідач у справі ОСОБА_8, донька померлого ОСОБА_2, проте як ОСОБА_7 є спадкоємцем другої черги за законом, сестрою останнього.».

Отже, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.02.2014, яка набрала законної сили з моменту її проголошення, по справі №22-ц/796/156/2014 року підтверджується факт відсутні у ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а також встановлений факт, що спадкоємцем першої черги за законом померлого ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_8

Крім цього, в матеріалах справи наявне Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2015, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.07.2015 по справі №22ц-796/9397/2015, за позовом ОСОБА_5 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва, треті особи: Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва, Київська міська рада про визнання права користування жилим приміщенням, зобов'язання видати ордер та укласти договір найму жилого приміщення, яким визнано за ОСОБА_5 право користування квартирою АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.07.2015 по справі №22ц-796/9397/2015, яка набрала законної сили з моменту її проголошення, встановлено наступне: «З пояснень відповідачів встановлено, що ОСОБА_2 фактично заселився до квартири АДРЕСА_1, але не реєстрував свого місця проживання, проживав в квартирі без ордеру.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №18209. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть. (а. с. 16).

В КП «ДУОЖФ в Святошинському районі м. Києва» відсутня інформація про належність квартири АДРЕСА_1 на праві приватної власності ОСОБА_2 У квартирі ніхто не проживає, зареєстровані особи не значаться. Наведена обставина підтверджується листом зід 12.02.2015 №204, довідкою форми №3 .

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить до комунальної власності, в установленому порядку нікому не надана в користування.».

Отже, судовими рішеннями по справі №22ц-796/9397/2015 встановлено факт, що ОСОБА_5 має право користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов