Справа № 2010/2-а-4087/11
Суддя: Нечипоренко І. М.
Дата ухвалення: 2011-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №2010/2-а-4087/11
провадження №2-а/2010/2075/11
ПОСТАНОВА

іменем України

29 липня 2011 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіОСОБА_1

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Дергачівському районі Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області про поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнання бездіяльності незаконною та зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та провести відповідні нарахування і виплати недоплаченої, як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги за період з 01.01.2006 року та в подальшому, стягнути з відповідача 5932,20грн. недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії, зобов*язати відповідача зробити індексацію не донарахованих та невиплачених сум щомісячного підвищення до пенсії згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», стягнути судові витрати в розмірі 179,32грн. та витрати на оплату юридичної допомоги в розмірі 300,00грн. посилаючись на те, що він являється дитиною війни та має право на підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування. Однак, всупереч діючому законодавству, він не утримує указаних сум, що вважає порушення прав.

Згідно ухвали судді від 07 липня 2011 року частину позовних вимог щодо зобов*язання вчинити певні дії в частині проведення відповідних нарахувань і виплат недоплачених, як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги за період з 01.01.2006 року по 26.05.2009 року залишено без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України справа в порядку скороченого провадження розглядається без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач у десятиденний строк, з дня одержання копії ухвали та копій документів, заперечень проти позову або заяву про визнання позову безпосередньо до канцелярії суду не подав. Відповідно до п.3 ч.5 ст. 183-2 КАС України справу розглянуто на підставі наявних у справі доказів.

Суддя, оцінивши повідомлені позивачем обставини дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Згідно із ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Згідно фотокопії паспорту, ОСОБА_2 народився 01 листопада 1941 року.

Згідно відмітки у посвідченні ОСОБА_2 є дитиною війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Обчислення підвищення до пенсії, виходячи з розміру, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року, є порушенням засад пріоритету законів над підзаконними актами, а тому розрахунок такого підвищення повинен здійснюватись з розміру, встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає, а тому відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

За змістом ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3491-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19 червня 2011 року.

Пунктом 7 частини 1 зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового бюджету Пенсійного Фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23 липня 2011 року. Згідно даної постанови встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 гривні.

Під час вирішення питання, яка з одно предметних норм рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню для розв*язання спорів зазначеної категорії, перевагу слід надавати тій з них, що прийнята пізніше. У даному випадку пізніше прийняті норми Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач повинен був діяти з 27 травня 2009 року по 18 червня 2011 року, згідно приписів ст. 6 Закону № 2195-IV, яка передбачає підвищення пенсії дітям війни на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, а з 19 червня 2011 року по 29 липня 2011 року згідно приписів Закону України №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Держаний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року.

Суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов*язання в подальшому здійснювати нарахування та виплату доплати до пенсії, виходячи з наступного.

Статтею 104 КАС України передбачено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин і відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України в судовому порядку підлягає захисту порушене право, а не право, яке може бути порушено в майбутньому. Виходячи з положень даної норми судовому захисту підлягають порушені права. Позивач припускає порушення його прав у майбутньому, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, захист прав позивача є наступним, тобто передбачає наявність факту порушення права, а тому задоволення позовних вимог на майбутнє не допускається.

Також, суд зазначає, що по-перше, судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямовано на відновлення порушених прав, свобод та інтересів, по-друге, у суду не має достатніх підстав вважати або припускати, що в майбутньому відповідач буде діяти протиправно, оскільки правовідносини на майбутні періоди між сторонами в часі ще не склалися. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що судове рішення не може в майбутньому регулювати суспільні відносини, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Проте, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині нарахування компенсації втрати частини доходів, виходячи з наступного.

Статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частин доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частин доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зважаючи на ті обставини, що пенсійні виплати, заявлені в позовних вимогах ОСОБА_2 Управлінням Пенсійного Фонду України в Дергачівському районі Харківської області на час звернення позивача до суду, нараховані не були, тому підстав для задоволення позову в цій частині не має.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 300,00 гривень, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, ч.3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони.

Правову допомогу в адміністративному процесі може надавати адвокат чи інша особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Матеріали справи містять копію договору № 67-10-Д про надання консультаційно-правових послуг від 23.04.2010 року, чек на сплату 300,00грн., копію рахунку-фактури, акт приймання-передачі консультаційно-правових послуг від 26 травня 2010 року, копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

Відповідно до статей 90-95 та пункту 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних із розглядом цивільних і адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ. Згідно з цією постановою, компенсація витрат, повязаних із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, у цивільних і адміністративних справах не повинна перевищувати суму, яка обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи, якщо компенсація сплачується іншою особою; і не повинна перевищувати суму, яка обчислюється, виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5% розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день, якщо компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок держави.

Отже, суд присуджує здійсненні стороною документально підтверджені судові витрати; матеріальна вимога щодо оплати праці адвоката чи іншої особи, яка є фахівцем у галузі права, має бути аргументована, тобто з зазначенням від чого залежить вартість юридичної допомоги - складність самої адміністративної справи, кількість матеріалів у справі, розрахунок виконаної роботи, що підлягає оплаті, тощо.

Крім того, суд зазначає, що з наданих документів не вбачається, що ФОП ОСОБА_3 являється адвокатом або фахівцем в галузі права, не доведено звязок між сплатою 300,00 грн. із наданими ФОП ОСОБА_3 послугами саме у зазначеній справі.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч.3 ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, ст. ст. 22, 46, ч.2 ст. 152 Конституції України, ст.ст. 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», керуючись ст. ст. 1, 3, 72 ч. 2, 1832 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області по невиконанню приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка призвела до порушення прав на своєчасне нарахування та отримання доплати до пенсії з 27.05.2009 року по 29 липня 2011 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування, з 27 травня 2009 року по 18 червня 2011 року, а з 19 червня 2011 року по 29 липня 2011 року з урахуванням вимог Закону України №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Держаний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 01,70 грн. (одна гривня 70 копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня отримання її копії, з одночасним її надсиланням особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І. М. Нечипоренко