Справа № 804/1162/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2016 р. Справа № 804/1162/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Бузякова М.Р.,
представника позивача: ОСОБА_1,
представника відповідача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
до Східно-Дніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про скасування наказу,-
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Східно-Дніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача про проведення позапланової виїзної перевірки №43 від 22.02.2016р.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що всупереч приписам п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України оскаржуваний наказ не містить підстав для призначення перевірки і з його змісту неможливо ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення перевірки, так як в ньому не зазначається з яких підстав, по відношенню до кого і в межах якого кримінального провадження винесено ухвалу слідчого судді і чи є ця ухвала саме ухвалою про призначення перевірки безпосередньо позивача як платника податків. Також невідомо який саме період згідно з ухвалою слідчого судді має бути перевірений та які саме питання відносяться до предмета перевірки. Крім того, в оскаржуваному наказі зазначено, що тривалість позапланової виїзної перевірки становить 15 робочих днів, що суперечить п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, оскільки позивач є субєктом малого підприємництва і його перевірка не може перевищувати 5 робочих днів.
Представники позивача у судовому засіданні підтримали адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просили повністю його задовольнити.
Відповідач предявлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких, з урахуванням додаткових пояснень, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що документальна позапланова виїзна перевірка позивача була призначена відповідно до вимог чинного законодавства на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2016р. у справі №202/788/16-к, і наказ про її призначення містить всі передбачені ст.81 Податкового кодексу України реквізити. При цьому тривалість позапланової перевірки позивача вже була визначена слідчим суддею у вищевказаній ухвалі, які відповідно до ст.553 КПК України є обовязковою до виконання. Також відповідач зазначав, що у звязку із призначенням перевірки фахівцями Східно-Дніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було здійснено вихід за податковою адресою позивача та вручено останньому копію наказу про призначення перевірки та направлення на її проведення. В подальшому було встановлено, що провести перевірку неможливо через те, що первинні документи бухгалтерського обліку, повязані з веденням господарської діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. вилучено 13.01.2016р.старшим слідчим СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області майором податкової міліції ОСОБА_4 за рішенням слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2015р. У звязку із цим 23.02.2016р. відповідачем видано наказ №45 «Про перенесення термінів проведення позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3А.», яким перенесено термін проведення цієї перевірки до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Наказом начальника Східно-Дніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 22.02.2016р. №43 було призначено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з 23.02.2016р. терміном 15 робочих днів за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби.
Означена перевірка була призначена на підставі ст.ст.20,75, п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України (далі ПК України).
Відповідно до п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, коли отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.
Згідно з п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Судом встановлено, що оскаржуваний наказ видано у завязку із отриманням контролюючим органом ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороза В.П. від 09.02.2016р. у справі №202/788/16-к (провадження №1кс/0202/309/2016), згідно з якою було задоволено клопотання старшого слідчого слідчим СУ ФР Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_5, погоджене з прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про проведення перевірки та призначено позапланову виїзну документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_3 (інн НОМЕР_1, адреса: Дніпропетровська область, Василькіський район, смт Васильківка, вул. Партизанська, 137а/1) за 2015 рік по усім видам податків, зборів та обовязкових платежів. Проведення перевірки доручено Східно-Дніпровській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Термін проведення ревізії визначено тривалістю 15 робочих днів.
Означена ухвала суду є такою, що набрала законної сили, оскільки оскарженню не підлягає, а, отже, відповідно до ст.553 КПК України є обовязковою до виконання.
Ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороза В.П. від 09.02.2016р. у справі №202/788/16-к (провадження №1кс/0202/309/2016) була отримана Східно-Дніпровською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області 19.02.2016р., що посвідчується реєстраційним штампом вхідної кореспонденції цього контролюючого органу.

Судом також встановлено, що з метою реалізації дії наказу про призначення перевірки від 22.02.2016р. №43 головним державним ревізором-інспектором сектору контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів фізичних осіб відділу доходів і зборів з фізичних осіб Східно-Дніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_7 23.02.2016р. здійснено вихід за фактичною адресою ФОП ОСОБА_8 та вручено останньому копію наказу про призначення перевірки від 22.02.2016р. №43 та направлення на її проведення від 22.02.2016р. №47/17, про отримання яких 23.02.2016р. позивач розписався у вказаному направленні.

Так, п.78.5 ст.78 ПК України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

При цьому п.81.1 ст.81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Згідно з п.81.2 ст.81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Судом встановлено та позивачем не заперечується, що ФОП ОСОБА_3 фактично допустив посадову особу Східно-Дніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області до проведення документальної позапланової виїзної перевірки, призначеної на підставі оскаржуваного наказу від 22.02.2016р. №43.

При цьому провести перевірку видалося неможливим через те, що первинні документи бухгалтерського обліку, повязані з веденням господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. було вилучено 13.01.2016р. старшим слідчим СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області майором податкової міліції ОСОБА_4 за рішенням слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2015р.

У звязку із цим 23.02.2016р. відповідачем видано наказ №45 «Про перенесення термінів проведення позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3А.», яким перенесено термін проведення цієї перевірки до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Отже, з наведеної норми Конституції України слідує, що судова юрисдикціям поширюється не загалом на всі суспільні правовідносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини.

В свою чергу неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Вказаний принцип також закріплений в частині 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи із положень статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Так, згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Виходячи з наведеного, платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваного наказу за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Так, оспорюваний у вказаній справі наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання.

Як підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не заперечується позивачем, контролюючий орган фактично реалізував надану оспорюваним наказом компетенцію на проведення перевірки, оскільки він був до неї допущений і неможливість її проведення полягала не у не допуску з боку платника податків, а у відсутності у останнього первинних документів, що підлягали перевірці, через що був виданий новий наказ про перенесення термінів перевірки.

Відтак, задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу, як і визнання протиправними дій щодо проведення перевірки на підставі останнього не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки такий наказ не є юридично значимим для позивача.

Юридично значимими для позивача є податкові повідомлення-рішення, винесені за результатом реалізації оспорюваного наказу і саме оскарження яких буде належним способом захисту порушеного права шляхом звернення з позовними вимогами про скасування останніх.

Аналізуючи наведене, суд зазначає, що на час розгляду справи відсутнє порушене право позивача внаслідок прийняття оскаржуваного наказу про проведення перевірки, оскільки дії по призначенню та проведенню перевірки, що знайшли своє відображення у відповідному наказі, що вичерпав свою дію станом на час розгляду даної справи - жодним чином не порушують прав та інтересів ФОП ОСОБА_3

Відповідна правова позиція викладена і в ухвалі ВАСУ від 27.03.2014 року (справа №К/800/43559/13).

Щодо доводів позивача про те, що оспорюваних наказ не містить всіх реквізитів, передбачених ст.81 ПК України, суд зазначає, що такі доводи спростовуються матеріалами справи, в яких міститься копія оскаржуваного наказу, зі змісту якого вбачається, що в ньому наведені всі встановлені п.81.1 ст.81 ПК України реквізити, в тому числі зазначено підставу призначення перевірки п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 цього Кодексу.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовляється, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору, не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Східно-Дніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування наказу відмовити у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_9