Справа № 813/1997/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2016 року справа № 813/1997/16

зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції у Львівській області про зобов'язання вчинити дії ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції у Львівській області, в якому просить суд зобов'язати відповідача внести зміни в актовий запис про народження НОМЕР_1 від 23.04.1947, де в графі «відомості про батька», національність батька позивача - ОСОБА_3 «українець» виправити на «поляк» та в актовий запис про шлюб №56 від 14.02.1974, де в графі «відомості про наречену», національність позивача «українка» виправити на «полька».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила внести зміни в актовий запис про її народження, оскільки в графі «відомості про батька» помилково вказано «українець» замість «поляк». Проте, рішенням відповідача у внесенні змін до актового запису про народження ОСОБА_2 відмовлено. Позивач зазначає, що її батько ОСОБА_4 за національністю поляк, римо- католицького віросповідання, проживав на території України. В сім'ї позивача дотримувалися польських традицій. Зазначену відмову вважає протиправною та такою, що порушує її право на вільний вибір та відновлення національності, тому змушена звертатись до суду із відповідним позовом.

Відповідач подав до суду заяву № 741/02.1/05.06-07 від 06.09.2016 про визнання позову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судового засідання. Проте, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася із заявою до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції у Львівській області про внесення змін до актового запису про народження НОМЕР_1 від 23.04.1947, де в графі «відомості про батька», національність батька позивача - ОСОБА_3 «українець» просила виправити на «поляк» , а також до актового запису про шлюб №56 від 14.02.1974, де в графі «відомості про наречену» просила виправити національність позивача «українка» виправити на «полька».

За результатами розгляду заяви позивача відповідачем прийнято висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану №21/02.1/05.06-04 від 27.04.2016, згідно з яким неможливо виправити в актовому записі про народження НОМЕР_1 від 23.04.1947 в графі «відомості про батька», національність батька «українець» виправити на «поляк» та в актовому записі про шлюб №56 від 14.02.1974 в графі «відомості про наречену», національність позивача «українка» виправити на «полька», оскільки факт національності «поляк» документально не підтверджений.

Не погоджуючись із вказаним висновком, позивач звернулася до суду з позовом про зобов'язання внести відповідні зміни до актового стану.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулює Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2010 (далі - Закон України №2398-VI).

Відповідно до ст. 2 Закону України №2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації, відповідно до вказаного Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Статтею 6 Закону України №2398-VI передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема, проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до ст.9 Закону України №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.16, 2.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 (надалі - Правила), внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану, у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Таким чином, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995 № 12, у разі відмови органом РАЦС внести зміни до актів громадянського стану, заяви з цього приводу підлягають розгляду в судовому порядку.

Відповідно до п.1.5. Правил заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному Правилами.

Так, пунктом 2.6 Правил встановлено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

На підтвердження достовірності наданих заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України, додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому (п.2.7 Правил).

Згідно з п.2.11 Правил факти, зазначені у заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Борислав Дрогобицької області, про що в книзі записів громадянського стану про народження 23.04.1947 зроблено запис НОМЕР_1 (а.с. 29). При цьому, в графі відомості про батьків вказано, що батько позивача «ОСОБА_4» за національністю українець, а мати «ОСОБА_5» за національністю українка.

У свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_2, виданого Бориславським ЗАГС 23.04.1947, батьками позивача зазначено ОСОБА_4 національність - «поляк» та ОСОБА_5 національність «українка» (а.с.11).

Згідно з архівною довідкою Центрального державного історичного архіву України м.Львова №К-106 від 18.05.2016 в метричній книзі римо-католицької парафії у м.Борислав, Дрогобицького повіту, Львівського воєводства з записами про народження за 1914-1923рр. є запис про народження ОСОБА_6 (батька позивача) у 1917році за №241. Батько позивача народився ІНФОРМАЦІЯ_2, хрещений ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Борислав, римо-католицького віросповідання. Його батьки ОСОБА_3 (дід позивача) та ОСОБА_3 Мажєена(баба позивача) польської національності, римо-католицького віросповідання (а.с.12).

Згідно із витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №5 від 26.05.2016 вбачається, що 14.02.1974 відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції складено актовий запис №56 про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 Вказаний шлюб розірваний за рішенням суду, про що внесено актовий запис за №8 від 31.01.1979 (а.с.13).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №1 від 14.07.2016 вказано про реєстрацію актового запису про шлюб за №56 від 14.02.1974, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав запис - відділ реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського кправління юстиції Львівської області. В графі «наречений» зазначено ОСОБА_7, в графі національність -«росіянин». В графі «відомості про наречену» зазначено ОСОБА_2, в графі національність - «українка» (а.с.38-39).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України №80 від 14.07.2016, в актовому записі про народження позивача НОМЕР_1, складеному 23.04.1947 у відомостях про її батька - ОСОБА_4 вказана національність «українець» (а.с.41).

У свідоцтві про народження ОСОБА_8 (син позивача) серії НОМЕР_3, виданого відділом ЗАГС Бориславського міськвиконкому Львівської області 09.09.1994, в графі національність по матері (позивача) записано «полька»(а.с.14).

Таким чином, з аналізу поданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, що у документах містяться розбіжності, допущені при видачі відповідних документів та внесенні відомостей щодо національності батька позивача та відповідно щодо національності позивача.

Суд враховує, що відповідно до положень ст.300 Цивільного кодексу України кожна особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також на правильний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997 року «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в зазначеній Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими. Частиною 1 статті 11 вказаної Конвенції визначено, що сторони зобов'язуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та ім'я мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах.

Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Згідно з підпунктом 2.16.7 пункту 2.16 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Таким чином, на переконання суду, позивачем надано належні та допустимі докази які свідчать про те, що батько позивача ОСОБА_4, за національністю є поляк.

З огляду на це, користуючись правом на вільний вибір та відновлення національності, позивач також має право вважати себе полькою.

Із врахуванням викладеного, суд з метою відновлення порушених прав та інтересів позивача, вважає за можливе зобов'язати відповідача внести зміни в актовий запис про народження позивача НОМЕР_1 від 23.04.1947, де в графі «відомості про батька», національність батька - ОСОБА_3 «українець» виправити на «поляк» та в актовий запис про шлюб позивача №56 від 14.02.1974, де в графі «відомості про наречену», національність «українка» виправити на «полька»

Суд звертає увагу на те, що позивач звернувся до суду лише з однією вимогою про зобов'язання до вчинення дій. Проте, під час розгляду справи суд встановив, що висновок відповідача про внесення змін до актового запису цивільного стану є протиправним. Тому, суд, користуючись правом, наданим ч.2 ст. 12 КАС України, виходу за межі позовних вимог у зв'язку з необхідністю повного захисту прав, свобод та інтересів сторони, про захист яких вона просить, визнає протиправним та скасовує висновок відповідача про внесення змін до актового запису цивільного стану №21/02.1/05.06-04 від 27.04.2016.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи зі змісту ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог ст.6 КАС України до адміністративного суду має право звернутись з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно з вимогами ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Тому, на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,21грн.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції у Львівській області про внесення змін до актового запису цивільного стану №21/02.1/05.06-04 від 27.04.2016.

Зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції у Львівській області внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_2 НОМЕР_1 від 23.04.1947, де в графі «відомості про батька», національність батька - ОСОБА_3 «українець» виправити на «поляк» та в актовий запис про шлюб ОСОБА_2 №56 від 14.02.1974, де в графі «відомості про наречену», національність «українка» виправити на «полька».

Стягнути з відділу державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна)грн. 21 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений і підписаний 19 вересня 2016 року.

Суддя А.Г. Гулик