Справа № 2а-1/2010
Суддя: Войтун О. Б.
Дата ухвалення: 2010-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2010 року

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі колегії суддів: головуючого судді Войтуна О.Б., суддів Скуляка І.А., Стоцької Л.А. при секретарі Костинян І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Президента України ОСОБА_6, Генеральної Прокуратури України про визнання бездіяльності Президента України та зобовязати вчинити дії, про визнання дій Генеральної Прокуратури України протиправним та зобовязати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулисть в суд з позовом до Президента України ОСОБА_6, Генеральної Прокуратури України про визнання бездіяльності Президента України та зобовязати вчинити дії, про визнання дій Генеральної Прокуратури України протиправним та зобовязати вчинити дії.

Посилались на те на те, що неодноразово звертались до Президента України та Служби безпеки України із заявою про державний геноцид за національною ознакою.

Стверджує, що секретаріат президента України неправомірно направив першу колективну офіційну заяву про державний геноцид за національною ознакою від 30.01.2008 року, та 2,3,4 колективні заяви про продовження діянь геноциду за належністю до Генерального прокурора України, всупереч ст.112 КПК України, порушуючи ст. 19 Конституції України.

Вказують, що Генеральна прокуратура України не прийняла рішення в порядку ст.. 97 КПК України по всім чотирьом заявам про державний геноцид та не передала дані заяви для перевірки до Служби безпеки України.

Просили суд встановити відсутність компетенції прокуратури перевіряти заяви про геноцид, в порядку ст. 97 КПК України, на предмет розкриття злочину. Визнати бездіяльність Президента України по виконанню вимог ст. 102 Конституції України, в частині обов'язку додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина. Визнати дії Генерального прокурора України та підлеглих йому прокурорів протиправними та зобов'язати припинити переслідування з боку прокуратури громадянина України ОСОБА_1. Зобов'язати Генерального прокурора України та підлеглих йому прокурорів захистити родину ОСОБА_5 від фізичної розправи. Яка не має гарантій захисту свого життя навіть в своїй квартирі де мешкає, через злісне порушення з боку прокуратури ст. 30 Конституції України та захисту злочинних діянь проти родини ОСОБА_5 з причини національного походження. Зобов'язати Генерального прокурора України направити невідкладно за належністю, в порядку ч.2 п.3 ст.97 ст.112 КПК України, усі колективні офіційні заяви про державний геноцид в Україні за національною ознакою та долучені до них докази (а.с.62-65), отримані від ОСОБА_7 Президента України ще у 2008р., до Служби безпеки України для перевірки та прийняття рішення в порядку статей 2,4, 94, 97, 112 КПК України, за ознакою злочину передбаченого ст. 442 КК України. Зобов'язати Президента України захистити життя і здоров'я членів групи національних меншин, які є позивачами по справі, які підписали офіційну заяву від 30.01.2008р. про державний геноцид в Україні за національною ознакою, від Генерального прокурора України та підлеглих йому прокурорів.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 який представляє свої інтереси та інтереси ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити, та надали пояснення аналогічні позовній заяві.

Представник Генеральної прокуратури України позовні вимоги не визнав та пояснив у суді, що ОСОБА_7 президента України на адресу Генеральної прокуратури України були скеровані заяви про державний геноцид за національною ознакою, при цьому копії даних заяв були адресовані також Службі Безпеки України. Вказані заяви Генеральною прокуратурою було скеровано для перевірки Прокуратурі Чернівецької області, про що свідчать наглядові провадження. Крім того вказав, що прокурор має право перевіряти та приймати до свого провадження будь-які скарги.

Представник президента України в судове засідання не зявився надіслав до суду заперечення у якому позовні вимоги не визнав та просив справу розглядати без його участі.

В вказаному запереченні зазначено, що Конституцією України не передбачено повноважень Президента України стосовно розгляду скарг на дії органів державної та судової влади та звернень щодо вчинення злочинів, розгляд яких віднесено до компетенції органів прокуратури.

Вказує, що нагляд за органами, які проводять оперативно розшукову діяльність зокрема Служби Безпеки України здійснюють органи прокуратури.

Пересилання звернень громадян до Президента України за належністю відповідному органу чи посадовій особі здійснюється Службою з питань звернень громадян ОСОБА_7 Президента України.

Окрім того, позовні вимоги щодо визнання Президента України гарантом дотримання Конституції та законів України, а також заборони ОСОБА_7 Президента України порушувати вимоги законодавства не відповідають способам захисту прав, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, статтею 104 якого не передбачено таких способів захисту прав, у який позивачі прохають захистити їхні права.

Також статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено повноваження суду приймати рішення щодо заборони суб'єктам владних повноважень порушувати вимоги законодавства, оскільки частиною 2 статті 19 конституції України закріплена презумпція того, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому вважає, що позовні вимоги до Президента України є необґрунтованими та безпідставними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи, давши їм юридичну оцінку, вважає позов необґрунтованим та такий, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Колегією суддів установлено, що 7 лютого 2008 року на ім'я Президента України надійшло колективне звернення позивачів, у якому зазначалося про вчинення, на їх думку, проти них злочинів, а саме порушення їх прав за національною приналежністю та геноциду. Разом з цим позивачами оскаржувались дії Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, а також органів судової влади щодо постановлення, завідомо неправосудних, на думку авторів звернення, рішень.

08.02.2008 року вказане звернення ОСОБА_7 президента України було направлене до генеральної прокуратури України для розгляду.(а с.4)

Як убачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів наглядових проваджень 08/2002-98 та 05/2002-98 у вказаних матеріалах містяться колективні заяви позивачів про державний Геноцид в україні за національною ознакою від членів таких груп. Згідно заяви про державний Геноцид в україні за національною ознакою від членів таких груп від 30.01.2008 року, вона була скерована Президенту України та Голові Служби безпеки України. Як видно з даної заяви, у ній відсутня прохальна частина та посилання на норму закону на підставі якої президент повинент був розглядати дану заяву.

Наступна повторна заява про державний Геноцид в Україні за національною ознакою від членів таких груп містить прохання Президента України захистити позивачів від фізичної розправи з боку прокуратури Чернівецької області та Управління служби безпеки України в Чернівецькій області. Вказана заява датована також 30.01.2008 року.

Третя заява про державний Геноцид в Україні за національною ознакою від членів таких груп та спосіб продовження діянь державного геноциду від 24.04.2008 року була скерована Президенту України. 12.05.2008 року дана заява ОСОБА_7 Президента України була направлена для перевірки до Генеральної прокуратори України.

Четверта заява про державний Геноцид в Україні за національною ознакою від членів таких груп та спосіб продовження діянь державного геноциду з боку прокуратури та психіатричного закладу від 19.05.2008 року була скерована Президенту України.

Як убачається з матеріалів наглядового провадження всі заяви, які скеровувалитсь до Генеральної прокуратури України, були направлені для провдення Перевірки в прокуратуру Чернівецької області, про що свідчать самі матеріали наглядового провадження.

Щодо позовних вимог встановити відсутність компетенції прокуратури перевіряти заяви про геноцид, в порядку ст. 97 КПК України, на предмет розкриття злочину та зобов'язати Генерального прокурора України направити невідкладно за належністю, в порядку ч.2 п.3 ст,97, ст.112 КПК України, усі колективні офіційні заяви про державний геноцид в Україні за національною ознакою та долучені до них докази (а.с.62-65), отримані від ОСОБА_7 Президента України ще у 2008р., до Служби безпеки України для перевірки та прийняття рішення в порядку статей 2,4, 94, 97, 112 КПК України, за ознакою злочину передбаченого ст. 442 КК України, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 227 КПК України прокурор має право вилучати від органу дізнання будь яку кримінальну справу. Крім того, відповідно до вимог ст. 112 КПК України крім справ підслідних слідчим прокуратури, за постановою Генерального прокурора України, його заступників, прокурора області та прирівняних до них прокурорів слідчими прокуратури можуть розслідуватися і інші злочини.

Щодо позовної вимоги Визнати бездіяльність Президента України по виконанню вимог ст. 102 Конституції України, в частині обов'язку додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки як убачається із місту заяв позивачів, скерованих до Президента України, вони були подані в порядку Закону України «Про звернення громадян», що підтвердили позивачі в судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено право громадян України звертатися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частини 1 статті 5 цього Закону звернення мають бути адресовані органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно на підставі частини З статті 7 Закону в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

ОСОБА_5 за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність і дізнання, яким є Служба безпеки України, а також розгляд звернень за фактами постановлення судами завідомо неправосудних рішень відповідно до статті 4 Закону України «Про прокуратуру» та статті 97, 112 Кримінально-процесуального кодексу України покладено на органи прокуратури.

До повноважень Президента України, визначених статтею 106 Конституції України, не належить прийняття рішень в порядку ст.. 97 КПК України, тому звернення позивачів були спрямовані за належністю до Генеральної прокуратури України для розгляду в межах компетенції.

Крім того, відповідно до пункту 28 частини першої статті 106 Конституції України Президент України створює для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби.

Згідно з Указом Президента України від 14 жовтня 2005 року № 144 «Про створення ОСОБА_7 Президента України» створено ОСОБА_7 Президента України як допоміжний орган щодо забезпечення здійснення Президентом України його повноважень.

Підпунктом 19 пункту 4 Положення про ОСОБА_7 Президента України, затвердженого Указом Президента України від 4 листопада 2005 року № 1548 «Питання ОСОБА_7 Президента України» визначено повноваження ОСОБА_7 організовувати розгляд звернень громадян, які звертаються до Президента України.

Пересилання звернень громадян до Президента України за належністю відповідному органу чи посадовій особі здійснюється Службою з питань звернень громадян ОСОБА_7 Президента України.

Відповідно до пункту 5 «Положення про службу з питань звернень громадян», затвердженого Першим помічником Президента України Керівником Кабінету Президента України ОСОБА_8 17 травня 2005 року, Служба з питань звернень громадян опрацьовує звернення громадян і надсилає їх для розгляду до структурних підрозділів ОСОБА_7 Президента України, центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів прокуратури, інших державних органів та установ, судів, органів місцевого самоврядування, посадових осіб відповідно до їх компетенції.

Отже, Службою з питань звернень громадян ОСОБА_7 Президента України відповідно до своїх повноважень, скарги позивачів правомірно були направлені за належністю до Генеральної прокуратури України. Про скерування заяв за належністю до Генеральної Прокуратури України було повідомлено позивачів.

Щодо позовних вимог визнати дії Генерального прокурора України та підлеглих йому прокурорів протиправними та зобов'язати припинити переслідування з боку прокуратури громадянина України ОСОБА_1, зобов'язати Генерального прокурора України та підлеглих йому прокурорів захистити родину ОСОБА_5 від фізичної розправи, яка не має гарантій захисту свого життя навіть в своїй квартирі де мешкає, через злісне порушення з боку прокуратури ст. 30 Конституції України та захисту злочинних діянь проти родини ОСОБА_5 з причини національного походження, зобов'язати Президента України захистити життя і здоров'я членів групи національних меншин, які є позивачами по справі, які підписали офіційну заяву від 30.01.2008р. про державний геноцид в Україні за національною ознакою, від Генерального прокурора України та підлеглих йому прокурорів, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки вони не відповідають способам захисту прав, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, статтею 104 якого не передбачено таких способів захисту прав, у який позивачі просять захистити їхні права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,6,8-9,70-71,99,100,104,158-163,167,185,186 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В адміністративному позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Президента України ОСОБА_6, Генеральної Прокуратури України про визнання бездіяльності Президента України та зобовязати вчинити дії, про визнання дій Генеральної Прокуратури України протиправним та зобовязати вчинити дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку п.5 ст.186 КАС України.

Головуючий суддя: Войтун О.Б.

Судді: Скуляк І.А.

ОСОБА_9.