Справа № 802/272/16-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

15 вересня 2016 р. Справа № 802/272/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Коваленка О.Д.

у відсутність 3-ої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі за позовом: ОСОБА_3

до: уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про: визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Представником відповідача через канцелярію суду подано клопотання за вх.№ 18737 від 07.09.2016р. про закриття провадження по справі з підстав не підсудності спору адміністративному суду з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 15.06.2016 року.

В судовому засіданні представник відповідача подане клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник позивача проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі заперечив.

Третя особа в судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

За наведених обставин, враховуючи належне повідомлення третьої особи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності останньої.

Суд розглянувши подане клопотання, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з наступних міркувань.

Як видно зі змісту адміністративного позову, обгрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що 09.07.2015 р. між ним та Публічним акціонерним товариством ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" укладено договір строкового банківського вкладу №18-23046, на який в той же день вкладник вніс кошти в сумі 198 400 грн.

На підставі Постанови Правління Національного банку України "Про віднесення публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" до категорії неплатоспроможних" №452/БТ від 09.07.2015 р., виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №130 від 09.07.2015 р. "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "РАДИКАЛ БАНК", згідно з яким з 10.07.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію.

В подальшому, рішенням Фонду №203 від 09.11.2015 р., розпочато процедуру ліквідації банку з 10.11.2015 р. по 09.11.2017 р. та призначено уповноваженою особою Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Савельєву А.М.

18.11.2015р. на адресу позивача надіслано повідомлення, що операцію від 09.07.2015 р. по перерахуванню коштів в сумі 198 400 грн. визнано нікчемною.

Вважаючи дію щодо визнання правочину нікчемним та бездіяльність щодо не включення до переліку вкладників протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо наявності передбачених процесуальним Законом підстав для закриття провадження, суд зазначає про наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Так, частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року №2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України " Про банки та банківську діяльність" №2121-III передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI " "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процессуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічна позиція викладена в постановах ВСУ від 16.02.2016р., 15.06.2016р.

Відповідно до частини першої статті 244 -2 КАС України висновок стосвно застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що ініційований позивачем спір не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, а тому на нього не поширюється компетенція адміністративного суду.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, наявні підстави для задоволення клопотання представника відповідача ,та, відповідно закриття провадження у цій адміністративній справі на підставі положень пункту 1 частини першої статті 157 КАС України з одночасним роз'ясненням позивачу його права на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 157, 165, 186, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі закрити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна