Справа № 826/24925/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 вересня 2016 року № 826/24925/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши адміністративну справу та додані до неї матеріали в письмовому провадженні

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.05.2015 №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що анульована банком за кредитним договором сума заборгованості позивача не входить до оподатковуваного доходу та не є додатковим благом, оскільки позивачем кошти не дотримувалися, майно набуто не було, жодних підстав для віднесення суми заборгованості до доходу не має.

Відповідачем надано заперечення проти позову, в яких позовні вимоги заперечуються з підстав, які збігаються з підставами, викладеними в акті перевірки.

В судовому засіданні 28.01.2016 р. за згодою сторін суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1, за результатами якої складено Акт від 30.04.2015р. № 734/17-01/НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питання повноти та своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб від доходів, отриманих у вигляді додаткового блага за період з 01.01.2012 по 31.12.2012р. (далі - акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог ст.36, ст.176, абз. д пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, ст. 179 Податкового кодексу України, яке призвело до заниження платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб з доходу отриманого як додаткове благо у розмірі 368583,63 грн.

На підставі зазначених висновків акту перевірки відповідачем 28 травня 2015 року було винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу визначено податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 62444,62грн. та застосовано штрафні ( фінансові) санкції в сумі 15781,16грн.

Прийняття зазначеного рішення мотивоване наступними обставинами, встановленими актом перевірки.

Так, акт перевірки містить посилання на те, що згідно інформації, викладеної у листі - відповіді ПАТ «Промінвестбанк» () від 31.03.2015р. №04-9/100-54 (вх. ДПІ від 02/04/2015 №25578/10) стосовно фізичної особи ОСОБА_1 досягнуто згоди часткового погашення боргу і прощенням решти непогашеної суми, у вигляді анулювань (прощення) заборгованість за кредитом. Зазначене прощення здійснювалось з повідомленням боржника про таке анулювання боргу.

Прийнято рішення про анулювання боргу за кредитним договором у відповідності до вимог абз. д ст.164 п. 164.2 пп. 164.2.17 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, окрім того надана копія документального підтвердження факту вручення особисто під підпис фізичній особі ОСОБА_1 6 вересня 2012 року повідомлення про анулювання боргу на загальну суму 368583,63 грн.

За результатами перевірки сума нарахованого/виплаченого доходу за інформацію з бази даних за формою 1-ДФ в 2012 р. (З кв.) складає - 368583,63 грн., сума утриманого податку - 0,0 грн.

Судом щодо зазначених обставин встановлено наступне.

15.11.2007 року між позивачем та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» було укладено договір №20-5988/2-1 про надання кредитних коштів (в подальшому по тексту - Кредитний договір). За умовами Кредитного договору Банк надав позивачу кредит в сумі 624000,00 гривні на придбання цільових облігацій серії G, емітованих Українським консорціумом «Екосорб», після пред'явлення до погашення яких передбачалось набуття позивачем права на отримання у власність квартири в житловому будинку, що будується за будівельною адресою на вул. Коцюбинського, 9 (будівельний № 36), с. Чайки, Києво-Святошинського р-ну, Київської обл.

Кредит надавався Банком шляхом перерахування коштів в безготівковій формі з позичкового рахунку на рахунок продавця облігацій для здійснення розрахунків за договором №Д/27.2/071115-123 купівлі-продажу цінних паперів від 15.11.2007р., укладеного позивачем та Банком для придбання пакету облігацій та забезпечувався заставою таких цінних паперів заставною вартістю 624197,24 гривень, а також фінансовою порукою Українського консорціуму «Екосорб».

В подальшому позивач перерахував облігації на рахунок в цінних паперах УК «Екосорб» №301617 у ВАТ «Всеукраїнський депозитарій цінних паперів».

Відповідно до поданого ПАТ «Приватбанк» розрахунку за формою 1-ДФ за 3 квартал 2012р., поданого до Окружної ДПС - ІДО з обслуговування ВПП ДПС (порція №51), Банком відображений дохід, нарахований ОСОБА_1 в розмірі 368 583,63 грн. за ознакою « 126».

Банком було відображено зазначений дохід на підставі Протоколу засідання Правління ПАТ «Промінвестбанк» від 17.08.2012 №317/1 про припинення зобов'язань шляхом анулювання (прощення) боргу за укладеним кредитним договором №20-5988/2-1 від 15.11.2007р. Про зазначене рішення позивача було повідомлено листом №24-9-3/748 від 06.09.12р., який отримано позивачем.

Вищезазначені обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються матеріалами справи.

Суд доходить висновків, що застосуванню до даних правовідносин підлягають норми Податкового кодексу України, які діяли на момент прощення банком боргу позивача, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення цього положення надано рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), в якому зокрема, зазначено, що Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Таким чином, відповідальність можлива лише за наявності в законі визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена. В даному випадку недекларування фізичною особою додаткового блага у вигляді анульованої (прощеної) кредитором суми процентів за користування кредитом не є правопорушенням, відповідно відсутні підстави для притягнення до відповідальності.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, наведеною нормою Закону прямо передбачено обов'язок платника відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Наведене правило цілком відповідає економічній сутності доходу, оскільки при списанні заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

При цьому, відповідно до змісту розглядуваного законодавчого припису, сума анульованого податкового боргу включає як основну суму кредиту, так і нараховані відсотки. Адже в аналізованій нормі йдеться про борг в цілому, тобто про загальну суму фінансових зобов'язань, що підлягають погашенню боржником, незалежно від підстави їх виникнення.

У зв'язку з вищенаведеним судом вбачається законним нарахування позивачу суми доходу, у зв'язку з чим позовні вимоги вбачаються такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук