Справа № 810/2264/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року м. Київ 810/2264/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання: Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача не зявились,

від третьої особи не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства Агрофірма Данилівська

до Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 обєднана державна податкова інспекція ГУ ДФС України у Київській області

про визнання незаконною та скасування постанови, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство Агрофірма Данилівська з позовною заявою до Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області, в якій просить суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області від 06.05.2016 року про арешт коштів, що містяться на рахунку фінансової установи: 380838, назва фінансової установи - ПАТКБ ПРАВЕКС БАНК, номер рахунку: 6713, код валюти рахунку: 980, що належить боржнику ПП Агрофірма Данилівська по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа № 2а/3485/12/1070 від 20.08.2012 року виданого Київським окружним адміністративним судом;

- зобовязати Васильківський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Київській облаті відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт коштів боржника, що містяться на рахунку фінансової установи: 380838, назва фінансової установи - ПАТКБ ПРАВЕКС БАНК, номер рахунку: 6713, код валюти рахунку: 980, що належить боржнику ПП Агрофірма Данилівська.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова про арешт коштів боржника суперечить Закону України «Про виконавче провадження» та іншим актам законодавства, які регулюють питання випадків, підстав та умов накладання арешту на майно під час примусового виконання виконавчого документу, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови Державному виконавцю Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області було відомо, що у проваджені Київського окружного адміністративного суду знаходиться нерозглянута заява позивача про відстрочення виконання судового рішення Київського окружного адміністративного суду по справі № 2а-3485/12/1070, що була подана позивачем до суду 27.12.2012.

У звязку з вказаним, позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 31.08.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за допомогою телеграми. Письмових заперечень проти позову до суду не надавав.

Предстаник третьої особи в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в той же час, 31.08.2016 до суду було подано клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Крім того, представник третьої особи 31.08.2016 через канцелярію суду подав клопотання про заміну Васильківської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Київській області на її правонаступника - ОСОБА_2 обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС України у Київській області на підставі наказу ДФС у Київській області від 18.02.2016 № 143 «Про реорганізацію деяких територіальних органів ДФС у Київській області».

В судовому засіданні 31.08.2016 вказане клопотання було поставлене на розгляд та задоволено з урахуванням думки представника позивач.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи № 810/2264/16 та матеріали справи № 2а-3485/12/1070, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2012 року в адміністративній справі № № 2а-3485/12/1070 за позовом Васильківської обєднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби до Приватного підприємства Агрофірма Данилівська про стягнення заборгованості в сумі 427 995, 38 гривень, адміністративний позов Васильківської обєднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби задоволено.

Вказаною постановою суд прийняв рішення про стягнення з Приватного підприємства Агрофірма Данилівська на користь Державного бюджету України в особі Васильківської обєднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби заборгованість по сплаті податку на доходи найманих працівників в розмірі 427 995 (чотириста двадцять сім тисяч девятсот девяноста пять) гривень 38 копійок на розрахунковий рахунок 0006, одержувач: ГУДКСУ в Київській області, ЗКПО 24074109, Банк: ГУДКУ в Київській області МФО 821018, (код платежу 11021000).

Досліджуючи матеріали справи Київського окружного адміністративного суду № 2а-3485/12/1070, судом встановлено, що 10.10.2012 року у справі № 2а-3485/12/1070 було видано виконавчий лист.

05.12.2012 року на підставі вказаного виконавчого листа та заяви Васильківської обєднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби про примусове виконання рішення суду, Державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкритті виконавчого провадження.

Також судом встановлено, Приватним підприємством Агрофірма Данилівська 27.12.2012 року подано до Київського окружного адміністративного суду заяву (вхідний № 13901) про відстрочення судового рішення.

Вказана заява розглянута Київським окружним адміністративним судом 04.01.2013 про що було прийнято ухвалу, якою заяву Приватного підприємства Агрофірма Данилівська задоволено частково, а саме прийнято рішення про відстрочення виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2012 року в адміністративній справі № 2а-3485/12/1070 за позовом Васильківської обєднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби до Приватного підприємства Агрофірма Данилівська про стягнення заборгованості в сумі 427 995, 38 гривень на два роки, починаючи з дати набрання законної сили даною ухвалою.

06.05.2016 Державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області було прийнято оскаржувану постанову про арешт коштів боржника.

Також судом встановлено, що 21.06.2016 до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява Приватного підприємства Агрофірма Данилівська про розстрочку виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2012 по адміністративній справі № 2а-3485/12/1070.

Вказана заява позивача, розглянута судом 30.06.2016 про що прийнято ухвалу, якою розстрочено виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 4 січня 2013 р. в адміністративній справі № 2а-3485/12/1070 протягом 24 місяців рівними частинами з дати набрання ухвалою законної сили.

Вважаючи, що Державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції неправомірно винесено постанову про відкритті виконавчого провадження, позивач звернувся за захистом своїх прав до Київського окружного адміністративного суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України.

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до преамбули Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV) цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 11 Закону № 606-XIV встановлено права і обовязки державного виконавця, а саме:

1. державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Закономзаходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

2. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

3. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна;

8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення;

9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа;

10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції;

12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку;

15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення;

16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до частини 1 стаття 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"; 10) рішення (постанови) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 11) рішення Національного банку України про застосування до банку, філії іноземного банку заходу впливу у вигляді накладення штрафу (частина 2 статті 17 Закону № 606-XIV).

Згідно з частиною 1 статті 52 Закону № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах (частина 2 статті 52 Закону № 606-XIV)

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту (частина 4 статті 52 Закону № 606-XIV).

Відповідно до частини 1 статті 57 Закону № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно частини 2 цієї статті арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-III арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України"Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму". Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми.

У випадках, встановлених законом, майно або кошти банку, а також кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, на які накладено арешт, передаються в управління (перераховуються на рахунки) Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, не пізніше наступного робочого дня після надходження до банку вимоги Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, здобутими злочинним шляхом, та доданих до неї копій звернення прокурора та ухвали слідчого судді, суду про накладення арешту.

Дослідивши обставини справи та документи, якими вони підтверджуються, суд зазначає, що твердження позивача стосовно того, що його заява від 27.12.2012 про відстрочення виконання судового рішення Київського окружного адміністративного суду № 2а-3485/12/1070 на час прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови не розглянута, не підтвердилась, оскільки відповідно до змісту ухвали Київського окружного адміністративного суду по справі № 2а-3485/12/1070 від 04.01.2013 вказана заява позивача була розглянута та частково задоволено.

Крім того, оскаржувана постанова була прийнята державним виконавцем до того, як позивачем було подано заяву про розстрочення виконання постанови суду від 20.01.2012 та розглянуто її судом.

Таким чином, із системного аналізу вказаних норм діючого законодавства, наведених позивачем доводів в обґрунтування своїх позовних вимог та матеріалів адміністративної справи № 2а-3485/12/1070, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи постанову від 06.05.2016 про арешт коштів боржника діяв в рамках правового поля законодавства України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною 2 статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не допустив порушень законодавства при прийнятті спірної постанови, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 05 вересня 2016 р.