Справа № 645/3100/16-а
Суддя: Іващенко С. О.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/3100/16-а
Провадження № 2-а/645/146/16
Постанова

іменем України

20 вересня 2016 року

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Іващенко С.О.

за участю секретаря судових засідань - Новицької Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради в особі начальника Півненко О.М. про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради щодо виключення позивача до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради включити позивача до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради надати позивачу пільгу щодо сплати 50 % на оплату житлової площі, комунальних послуг, а також палива згідно Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року з 01.07.2015 року довічно без урахування будь-яких обмежень та умов у вигляді середньомісячного сукупного доходу сім'ї, соціальних нормативів в межах середніх норм споживання на одну особу, податкової соціальної пільги, також позивач просить зобов'язати відповідача надати до КП «Жилкомсервіс» суб'єктам господарювання, які здійснюють облік та надають відповідні житлово-комунальні послуги інформацію щодо права позивача та членів його сім'ї на отримання 50% знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива з 28.11.2005р. і довічно, також зобов'язати відповідача письмово повідомити його про виконання його вимог. Крім того, позивач просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради завдану моральну шкоду в розмірі 40000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 28.11.2005 року наказом № 344 о/с УМВС України в Харківській області, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено з органів внутрішніх справ у відставку Збройних сил України, за п. 64 п. «б» (через хворобу). З одночасним призначенням пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ». Позивачу були видані посвідчення пенсіонера МВС України № 16337 та довідка №100/28783, відповідно до якої позивачу надано право на пільгу, а саме 50% знижку по сплаті житлової площі, комунальних послуг та електроенергії відповідно до Закону України «Про міліцію» довічно. На підставі даної довідки позивач з листопада 2005р. по червень 2015р. користувався даною пільгою.

З листа Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради позивач отримав повідомлення про припинення дії пільги на житлово-комунальні послуги, паливо, скраплений газ, телефон, установлення квартирних телефонів з 01.07.2015р. Після отримання означених даних позивач звернувся зі скаргою до Міністерства соціальної політики України з проханням надати роз'яснення стосовно позбавлення 50% знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. В наступному отримав відповідь, де вказується на те, що він має право на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, але у зв'язку з прийняттям Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIIІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни, у тому числі доЗакону України «Про міліцію» передбачено, що з 1 липня 2015 року пільги надаються окремим категоріям пільговиків, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (1710,00 грн.).

Звернувшись з позовом вказав на те, що наведені вище дії відповідача є неправомірними та такими, що істотно обмежують права позивача та членів його сім`ї, не відповідають вимогам ст.ст. 8, 19, 21, 22, 58 Конституції України, порушуючи право його, як особи, що працювала на посаді, пов`язаної із наявністю ряду специфічних вимог, які враховують екстремальні умови праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей та під час влаштування на посаду та проходження служби розраховувала на соціальні гарантії, що встановлювались відповідними законами, зокрема і правом на знижку по оплаті комунальних послуг. Крім того, з приводу недопустимості звуження обсягу та змісту, скасування законно призначених раніше пільг та гарантій на підставі нових Законів неодноразово приймалися відповідні рішення Конституційного суду та Європейського суду з прав людини, в яких вказано на недопустимість зворотної дії Законів та підзаконних нормативних актів.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Вказав, що позивач має право на пільги і сукупний дохід його сім'ї надає право на податкову соціальну пільгу, посилаючись на підстави, викладені вище.

Представник відповідача Гаряга М.Н., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що 10.01.2006 гр. ОСОБА_2 включено до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги. З листопада 2005 року по червень 2015 року гр. ОСОБА_2 та члени його сім'ї користувалися пільгами (у тому числі 50% знижкою по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива), які були передбачені Законом України «Про міліцію».

З 01.07.2015 позивачу Управлінням була призупинена пільга з оплати житлово-комунальних послуг з причини набрання чинності 01.07.2015 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 389.

Відповідно до п. 3 Порядку пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Середньомісячний сукупний дохід гр. ОСОБА_2 склав 3113 грн. 66 коп. Податкова соціальна пільга у 2015 році складала 1710 грн. У зв'язку з тим, що середньомісячний дохід сім'ї позивача перевищив розмір податкової соціальної пільги, з 01.07.2015 року йому було призупинено дію пільг з оплати житлово-комунальних послуг.

Таким чином, скасовуючи вищезазначену пільгу позивачу, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заслухавши пояснення учасників адміністративного процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач працював в органах Міністерства внутрішніх справ України мав спеціальне звання майор міліції по 28.11.2005 року, звільнився з органів внутрішніх справ України у зв'язку з хворобою за ст.64 п. «б» Закону України «Про міліцію» /а.с.6/.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі довідки від 15 грудня 2005 року № 100/28783 позивач і члени його сім'ї з 28.11.2005р. мають право відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №583-ХІІ на 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива /а.с.8/.

Згідно повідомлення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради на ім'я позивача, з 01.07.2015р. дію пільг на житлово-комунальні послуги, паливо, скраплений газ, телефон, установлення квартирних телефонів припинено /а.с.9/.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 18.01.2016р. № 290/5/125-16, відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію», з 07.11.2015р. втратив чинність Закон України «Про міліцію», яким передбачалися пільги з оплати житлово-комунальних послуг звільненим зі служби за віком, хворобою або вислугою років працівникам міліції. Відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. № 76-VІІІ з 01.07.2015р. пільги, звільненим зі служби за віком, хворобою або вислугою років працівникам міліції надавалися за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу , який дає право на податкову соціальну пільгу (у2015 році - 1710,00 грн.) /а.с. 16/.

Як вбачається з листа Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації від 08.02.2016р. № С-156/01-44/41 на ім'я ОСОБА_2, позивачу не визначено право на користування пільгами з оплати комунальних послуг відповідно до ст. 22 Закону України «Про міліцію», оскільки середньомісячний дохід сім'ї позивача в розрахунку на одну особу перевищує величину доходу , який дає право на податкову соціальну пільгу. А також, на підставі рішення комісії з розгляду спірних питань та скарг при призначенні усіх видів соціальної допомоги, утвореної наказом адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради, від 22.05.2015р., ОСОБА_2 призначено житлову субсидію з 01.04.2015р. по 31.03.2016р. у розмірі 514,00 грн. щомісячно /а.с.17/.

Позивач, не погодившись із таким рішенням відповідача, звернувся до суду з позовом.

Розглядаючи позов по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення було врегульовано Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII, згідно частин 1 та 2 статті 22 якого передбачалося, що держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівники міліції користуються пільгами при розподілі житла, встановленні квартирних телефонів, влаштуванні дітей у дошкільні заклади, вирішенні інших питань соціально-побутового забезпечення у порядку, передбаченому законодавством України.

Редакцією Закону №565-ХІІ, що діяла до 01 січня 2008 року було передбачено, що працівникам міліції та членам їх сімей надається 50% знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом (ч. 4, 6 ст. 22 Закону).

Підпунктом «в» підпункту 1 пункту 68 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в Законі України «Про міліцію» статтю 22 частину 7 доповнено словами: «за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Однак, зміни, внесені підпунктом «в» підпункту 1 пункту 68 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

В наступному, пунктом 12 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII у статті 22 Закону України «Про міліцію» частини шосту та сьому викладено у такій редакції: «За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 1 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII у Законі України «Про міліцію» частину сьому статті 22 викладено у такій редакції: «Установити, що пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

У зв'язку з прийняттям Закону України від 28 грудня 2014 року N 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», Кабінетом Міністрів України 04 червня 2015 року прийнято постанову №389, якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї (набрав чинності з 01 липня 2015 року). Вказаним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Таким чином, до 01 липня 2015 року чинним законодавством встановлювалось право певного кола осіб відповідно до Закону України «Про міліцію» на отримання 50% знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. Механізм реалізації вказаного права підзаконними нормативно-правовими актами не встановлювався. З набранням чинності Законом України №76-VIII внесено зміни до Закону України «Про міліцію», за змістом яких право на отримання працівниками міліції та членами їх сімей, а також працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, 50% знижки плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо збережено, за змістом і колом осіб не звужено. Між тим, законодавцем встановлено умову, за наявності якої вказана пільга призначається, а саме: якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Кабінетом Міністрів України на виконання зазначеної норми закону затверджено механізм реалізації права на отримання зазначеного виду пільг, яким врегульовано в тому числі види доходів, які враховуються до складу сукупного доходу сім'ї пільговика.

Згідно пункту 3 Порядку №389, пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

У відповідності до п.п.169.4.1 п.169.4 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень (стаття 7 Закону).

В наступному, відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію», з 07 листопада 2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Водночас, 23 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» № 900-VIII, у відповідності до п.3 якого, пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим і третім такого змісту: «За колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, при вирішенні спору застосуванню підлягає законодавча норма, що не визнана неконституційною та прийнята пізніше, тому в даному випадку мають застосовуватись норми Закону України «Про міліцію» зі змінами, внесеними Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

З урахуванням вказаних вище норм, з 01 липня 2015 року по 07 листопада 2015 року та з 29 грудня 2015 року (дата набрання чинностіЗакону від 23 грудня 2015 року № 900-VIII) і станом по день розгляду справи в суді, податкова соціальна пільга (у спірних правовідносинах - 50% знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо) застосовується виключно за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує суму 1710 гривень.

За таких обставин, оскільки сукупний розмір доходу сім`ї позивача для надання пільги не перевищував суму в розмірі 1710 гривень, у відповідності до діючих на час звернення законодавчих актів, та на час розгляду справи в суді дії відповідача є правомірними і підстави для задоволення позову відсутні.

Оцінюючи доводи позивача на неприпустимість звуження змісту і обсягу пільг, компенсацій та гарантій, наданих громадянам України, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

При цьому, оскільки положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року N 76-VIII, Постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389 не скасовувались та не конституційними не визнавались, підстав для задоволення позову суд не вбачає, а дії відповідача вчинені в межах наданої компетенції, згідно вимог законодавства і порушень прав та законних інтересів позивача діями відповідача суд не вбачає.

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Стосовно вимоги позивача про відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн., суд приходить до наступного.

За приписами частини другої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди розглядається в адміністративному судочинстві, якщо вона була заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин і якщо вона заявлена в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

В судовому засіданні не знайшло підтвердження порушення прав позивача з боку відповідача. Крім того, позивачем в судовому засіданні не надано жодного обґрунтування в підтвердження протиправності діяння відповідача, наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних втрат, якими діями вони заподіяні. Таким чином, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 158, 160 - 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради в особі начальника Півненко О.М. про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя -