Справа № 802/847/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

16 вересня 2016 р. Справа № 802/847/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до посадової особи Вінницького міського суду - керівника апарату суду ОСОБА_2 про визнання протиправними рішення, дії та бездіяльності, встановлення відсутності компетенції, встановлення факту порушення права на доступ до суду, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди

В СТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до керівника апарату Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_2, у якому позивач просить:

- визнати протиправним неформалізоване (усне) управлінське позапроцесуальне рішення відповідача без дати про відмову у доступі до матеріалів справи № 127/3809/13-а за позовом ОСОБА_1 про захист порушеного агентом держави права на приватне життя в частині права на медичну допомогу та квазі-судову процедуру поновлення порушених прав, про відмову у видачі роздрукованого технічного запису процесу в справі;

- визнати протиправною управлінську позапроцесуальну дію відповідача щодо відмови позивачу у доступі до матеріалів справи № 127/3809/13-а за позовом ОСОБА_1 про захист порушеного агентом держави права на приватне життя в частині права на медичну допомогу та квазі-судову процедуру поновлення порушених прав, у формі надсилання позивачу листа від 19.05.16 № 03-39/Щ-19/2016 про відмову у видачі роздрукованого технічного запису процесу в справі;

- визнати протиправною управлінську позапроцесуальну бездіяльність відповідача щодо надання позивачу доступу до матеріалів справи за її позовом у формі: не вручення (не надсилання) позивачу роздрукування технічного запису процесу у справі № 127/3809/13-а за січень-квітень 2016 року на її домашню адресу, не надсилання цифрової (електронної) копії роздрукування технічного запису процесу у справі № 127/3809/13-а за січень-квітень 2016 року на її електронну адресу;

- встановити відсутність компетенції (повноважень) відповідача як суб'єкта владних повноважень, зокрема відмовляти позивачу у здійсненні роздрукування та видачі роздрукованого технічного запису судового засідання;

- визнати факт порушення відповідачем прав позивача на справедливий суд в частині права на доступ до матеріалів справи № 127/3809/13-а за позовом ОСОБА_1 про захист порушеного агентом держави права на приватне життя в частині права на медичну допомогу та квазі-судову процедуру поновлення порушених прав шляхом відмови у видачі роздрукованого звукозапису судового засідання та дискримінації її за ознакою інвалідності в цьому її праві;

- встановити та визнати факт порушення відповідачкою ОСОБА_2 права позивача на доступ до суду, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, в частині права на доступ до матеріалів справи № 127/3809/13-а та дискримінацію її в цьому праві за ознакою інвалідності, тобто в сукупності зі ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод;

- зобов'язати відповідача негайно вжити релевантних дій щодо прийняття уповноваженою особою розпорядження про здійснення роздрукування технічного запису судового засідання у справі № 127/3809/13-а за січень-квітень 2016 року, в тому числі негайно передати звернення ОСОБА_1 в частині роздрукування технічного запису процесу на виконання уповноваженій особі, видати (надіслати) позивачу належно засвідчене роздрукування (роздрук) на папері технічного запису судового засідання у справі № 127/3809/13-а за січень-квітень 2016 року, надіслати цифрову (електронну) копію роздрукування (роздруку) технічного запису судового засідання у справі № 127/3809/13-а за січень-квітень 2016 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, завдану оскаржуваним порушенням її прав, у розмірі десяти мінімальних заробітних плат станом на день ухвалення судом рішення, що станом на день подання такого позову складає 14 500 грн.

За вищевказаною позовною заявою, з'ясувавши передбачені в ч. 1 ст. 107 КАС України обставини, 10.06.2016 року суддею постановлена ухвала про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 15.06.2016 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 30.06.2016 року.

У судове засідання 30.06.2016 року позивач не прибула, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутність не подала, хоча про час та місце судового розгляду повідомлена завчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 65). Наведені обставини в силу п. 2 ч. 1 ст. 128 КАС України слугували підставою для відкладення розгляду справи на 14.07.2016 року.

14.07.2016 року справа була знята з розгляду у зв'язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному та перепризначена на іншу дату, а саме 28.07.2016 року.

У судове засідання 28.07.2016 року позивач також не з'явилася. Водночас про причини своєї неявки зазначила у письмовій заяві (вх. № 13761 від 01.07.2016 року), в якій наголошує на тому, що вона є людиною із інвалідністю 2 групи, постійно хворіє та здійснює догляд за своїми батьками, які є інвалідами 1-ої А групи, саме тому не може брати участь у судових засіданнях.

З огляду на викладене та враховуючи імперативні приписи статті 128 КАС України щодо неможливості розгляду справи у відсутність позивача у зв'язку з його неявкою, розгляд адміністративної справи відкладено на 30.08.2016 року.

У судове засідання 30.08.2016 року належним чином повідомлена ОСОБА_1 повторно не з'явилася, про інші причини своєї неявки суд не повідомила.

Виходячи із обставин даної справи та характеру спору, суд визнав за необхідне ще раз відкласти розгляд справи та забезпечити можливість позивачу бути присутнім у судовому засіданні. Крім того, ухвалою від 30.08.2016 року суд роз'яснив ОСОБА_1 положення ч. 4 ст. 122 КАС України згідно яких у випадку, якщо позивачка не бажає прибути до суду, вона має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутність. За таких обставин суд відклав розгляд справи на 16.09.2016 року.

Разом із тим, у судове засідання 16.09.2016 року ОСОБА_1 на виклик до суду вкотре не з'явилася, інших причин неявки - не вказала та заяви про розгляд справи за її відсутності - не подала, у зв'язку з чим судом вирішується питання про залишення без розгляду позовної заяви з підстав, встановлених п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання 16.09.2016 року не прибув, натомість у матеріалах справи наявна заява від 30.08.2016 року за вх. №18129 про розгляд справи у письмовому провадженні.

З огляду на викладене суд вважає можливим вирішити вищезазначене питання за відсутності сторін в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 належить залишити без розгляду з наступних мотивів.

Так, згідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто судовий захист порушених прав фізичних чи юридичних осіб реалізовується в адміністративному судочинстві шляхом розгляду адміністративної справи на засадах змагальності сторін, рівності перед законом і судом, офіційного з'ясування всіх обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Будучи ініціатором судового розгляду справи позивач в першу чергу має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. При цьому процесуальними обов'язками позивача є в тому числі і забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи, повідомлення суд про неможливість прибуття в судове засідання, дотримання процесуальних строків.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, судовий розгляд адміністративної справи здійснюється в судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі, а відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності є підставою для відкладення розгляду справу. А вже повторне неприбуття позивача за таких же підстав є наслідком залишення позовної заяви без розгляду (ч. 3 ст. 128 КАС України).

Аналогічні за змістом положення відображенні у пункті 4 частини 1 статті 155 КАС України, у якому визначено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

В даному ж випадку із матеріалів справи вбачається, що з моменту відкриття провадження (10.06.2016 року) позивач жодного разу на виклик до суду не з'явилась, при цьому обґрунтовуючи поважність причин неприбуття у судові засідання зазначає, що вона є інвалідом 2-ої групи та постійно хворіє, тому за станом здоров'я не може брати участь у судових засіданнях. Крім того вказує, що змушена доглядати своїх лежачих батьків, які є інвалідами 1-ої А групи та яких вона може залишити без догляду лише якщо хтось інший її підміняє.

Подібні обставини були також викладені позивачем і у позовній заяві в якості мотивів до заявлених нею клопотань про забезпечення надання їй правової допомоги, необхідності залучення судом відповідно до статтею 59 та 60 КАС України до участі у справі відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інвалідів, застосування щодо позивача розумного пристосування, які були розглянуті судом як на стадії підготовки справи до судового розгляду так і в процесу судового розгляду справи.

Так, зокрема, ухвалою від 15 червня 2016 року про закінчення підготовчого провадження судом повідомлено Вінницький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про розгляд цієї адміністративної справи з метою надання позивачу ОСОБА_1 безоплатної вторинної правової допомоги та забезпечення представництва в суді її інтересів адвокатом.

Даною ухвалою також запропоновано керівнику Вінницької місцевої прокуратури на підставі положень ч. 2 ст. 60 КАС України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" вирішити питання про вступ у адміністративну справу прокурора для представництва інтересів позивача ОСОБА_1

Разом із тим, 30.06.2016 року від заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури надійшов лист з повідомленням про відсутність передбачених ч. 2 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" підстав для представництва прокурором інтересів ОСОБА_1 під час розгляду даної справи.

У свою чергу Вінницький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги повідомив суд (лист № 287/02-07 від 29.06.2016 року), що правові підстави для призначення адвоката у цій справі на даний момент відсутні, позаяк будь-яких звернень ОСОБА_1 про надання їй вторинної правової допомоги в межах даної справи № 802/847/16-а не надходило.

Надаючи оцінку доводам позивача з приводу забезпечення судом надання їй правової допомоги адвокатом у цій справі суд враховує те, що згідно передбаченого статтями 18, 19 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" порядку надання безоплатної вторинної правової допомоги, разом із зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання, особа або законний представник особи повинні подати документи, що підтверджують належність особи або осіб, стосовно яких звертається законний представник, до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону. У свою чергу Центр з надання безоплатної вторинної допомоги зобов'язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної допомоги.

При цьому, якщо особа належить до однієї з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги і письмово повідомляє про це особу або її законного представника, а також суд, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в яких здійснюватиметься представництво інтересів особи.

Із аналізу вказаних положень Закону України "Про безоплатну правову допомогу" слідує, що суд не віднесений до органів, повноваження яких врегульовані цим Законом, в частині надання вторинної правової допомоги та не відноситься до кола осіб, які можуть подавати звернення до суб'єктів надання безоплатної вторинної правової допомоги.

З огляду на викладене ухвалою від 28.07.2016 року судом було додатково роз'яснено ОСОБА_1 про її право на звернення до Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (вул. Порика, 29, м. Вінниця) з питань надання та забезпечення безоплатної вторинної правової допомоги у порядку визначеному Законом України "Про безоплатну правову допомогу" шляхом подання заяви та відповідних документів, як то передбачає ч. 4 ст. 18 цього Закону.

Даною ухвалою від 28.07.2016 року судом також було запропоновано Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини на підставі положень ч. 1 ст. 60 КАС України та ст. 13 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" вирішити питання про вступ у дану адміністративну справу для представництва інтересів позивача ОСОБА_1

11.08.2016 року на адресу суду надійшов лист від Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини В.В. Лутковської за №1.-1662/2256-16-77 від 08.08.2016 року, у якому зазначено про відсутність у даний час правових підстав для вступу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в адміністративну справу №802/847/16-а для представництва інтересів позивачки ОСОБА_1

Як вбачається зі змісту даного листа Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини з'ясовано, що позивач ОСОБА_1 є адвокатом та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Однак, з питань неможливості самостійно здійснювати захист своїх інтересів позивач безпосередньо до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини не зверталася та відповідних документів не подавала.

Таким чином суд усіма можливими процесуальними засобами сприяв позивачу у реалізації її права на представництво інтересів в суді у цій справі адвокатом в порядку надання безоплатної правової допомоги, вживав заходи щодо залучення інших органів та осіб, яким за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, та повідомляв позивача про наслідки реалізації таких заходів.

Зокрема, копії усіх листів та відповідей Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Вінницької місцевої прокуратури, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини були направлені на адресу позивача на виконання п. 6 резолютивної частини ухвали від 15.06.2016р. з метою сприяння у реалізації нею власних процесуальних прав (застосування щодо позивача позитивних дій (розумне пристосування)).

Крім того, на виконання запитів позивача від №104ізпд-16 та №104-1ізпд-16 від 29.08.2016р. ОСОБА_1 було надіслано належним чином завірені копії усіх наявних у матеріалах справи документів (окрім тих, що були надані позивачем) разом із диском звукозапису судових засідань, а також із роздруківками технічних записів усіх судових засідань.

Тобто в даному випадку ОСОБА_1 у повному обсязі володіла інформацією про хід судового розгляду даної справи, а також ознайомлена із змістом усіх наявних у матеріалах справи документів, в тому числі і про відсутність підстав для вступу у справу органу чи особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інвалідів.

У той же час право позивача на забезпечення представництва у суді її інтересів в порядку надання безоплатної правової допомоги, без її власного волевиявлення, реалізованим бути не може. А таких дій виходячи із матеріалів справи позивач в процесі розгляду цієї справи не вчиняла.

Після роз'яснення позивачу ухвалою від 28.07.2016 року її права на звернення до Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, у наступні судові засідання 30.08.2016 року та 16.09.2016 року ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, повторно не прибула, при цьому жодних пояснень неможливості особисто реалізувати своє право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги у цій справі не надала.

Згідно статті 11 КАС України на суд покладено обов'язок вжити передбачених законом заходів для з'ясування всіх обставин у справі. У свою чергу, виходячи з положень статті 128 КАС України, суд позбавлений можливості розглянути справу та забезпечити захист прав, свобод та інтересів позивача від можливих порушень з боку суб'єкта владних повноважень за відсутності у судовому засіданні позивача чи її представника.

Винятком із загального правила є подання позивачем чи його представником до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Право заявити клопотання про розгляд справи за своєї відсутності для особи, яка бере участь у справі, передбачено також ч. 4 ст. 122 КАС України.

Про таку можливість розгляду справи у відсутність позивача суд роз'яснив ОСОБА_1 в ухвалі від 30.08.2016 року, проте таким правом остання не скористалася.

Тобто, на даний час виникла ситуація, за якої суд позбавлений можливості здійснювати розгляд справи і, відповідно, виконати ті завдання адміністративного судочинства, які визначені у статті 2 КАС України, саме через неявку позивача. При цьому позивач зі свого боку готовності брати участь у розгляді справи не демонструє, хоча це є його обов'язком у світлі судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Питання поважності неявки позивача у всі судові засідання по даній справі детально обговорювалося судом. Доводи позивача про те, що вона є інвалідом 2 групи, здійснює догляд своїх батьків - інвалідів 1А групи, судом дійсно враховувалося, що, власне, і спонукало суд взяти на себе обов'язок направляти на адресу позивача копії всіх письмових документів, які надходили від сторін чи інших осіб по справі (забезпечувати своєчасний доступ до матеріалів справи).

Разом із тим неможливість особистого прибуття до суду чи неможливість забезпечити участь у судовому засіданні свого представника ОСОБА_1 доведено не було. Доказів поважності неприбуття до суду - не надано.

Про обставини які пов'язані із неможливістю особистої участі позивача у судовому засіданні суд звертав увагу ще при постановленні ухвали від 15.06.2016 року про закінчення підготовчого провадження у справі, та з'ясував певну суперечливість таких доводів позивача і з іншими мотивами, які викладені в адміністративному позові та заявлених клопотаннях. Зокрема, судом звернуто увагу на той факт, що заявляючи відвід складу суду позивач просила суд здійснювати розгляд такої заяви у судовому засіданні за її участі. Тобто в цьому випадку позивач передбачала можливість особистого прибуття до суду.

Окрім того, зазначаючи про гарантоване ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право позивача на доступ до суду, суд не може оминути поза увагою і іншу складову такого права, як розумний строк розгляду справи, який пов'язаний не лише із правовою та фактичною складністю справи, але й поведінкою заявника.

Відповідно до рішень Європейського Суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Неявка позивача позбавляє суд можливості вирішити справу протягом розумного строку.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивач повторно не з'явилась у судове засідання без поважних причин, суд доходить висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 155, ст. ст. 165, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до посадової особи Вінницького міського суду - керівника апарату суду ОСОБА_2 про визнання протиправними рішення, дії та бездіяльності, встановлення відсутності компетенції, встановлення факту порушення права на доступ до суду, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович