Справа № 820/2921/16
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 р. Справа № 820/2921/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

при секретарі судового засідання - Ружинській К. О.,

за участю представників сторін:

представника позивача - Яковенка О. В.,

представника позивача -Манольєвої І. В.,

представника позивача - Лукашук Д.С.,

представника відповідача - Третьякова О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського обласного управління водних ресурсів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2016р. по справі № 820/2921/16

за позовом Харківського обласного управління водних ресурсів

до Державної фінансової інспекції в Харківській області

про визнання дій неправомірними та скасування пунктів вимоги,

ВСТАНОВИЛА

Харківське обласне управління водних ресурсів звернулося до суду із позовом, у якому просило визнати неправомірними дії Державної фінансової інспекції в Харківській області, визначені у вимозі та скасувати п. 1,2 вимоги.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Харківське обласне управління водних ресурсів подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти і нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю з'ясував фактичні обставини справи (в тому числі, в частині витрат, які пов'зані з утриманням автомобіля ГАЗ-2217-5104 на суму 10830,37 грн.), і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

У судовому засіданні представники позивача підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував у повному обсязі, вважав постанову суду першої інстанції такою, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, відповідно до п. 1.1.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Харківській області (далі - ДФІ в Харківській області) на І квартал 2016 року з 08.02.2016 по 18.04.2016 проведено планову виїзну ревізію окремих питань фінансово - господарської діяльності Харківського обласного управління водних ресурсів за період 01.01.2013 по 31.12.2015.

За результатом зазначеної ревізії складено акт від 25.04.2016 №07-10/15, підписаний із запереченнями (а.с.14-47).

За результатами ревізії, на підставі п. 7 ч.1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII та п. 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою КМУ від 20.04.2006 №550, Державною фінансовою інспекцією в Харківській області пред'явлено вимогу від 17.05.2016 №20-07-25-14/3469 (а.с.12-13).

В ході ревізії виявлені були наступні порушення законодавства, які не усунуті об'єктом контролю на дату направлення вимоги.

В порушення вимог п.8 ст.7 Бюджетного кодексу України, порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для захисту від шкідливої дії вод сільських населених пунктів та сільськогосподарських угідь, комплексного протипаводкового захисту в басейні р. Тиса у Закарпатській області, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 року №137, п.5 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженомупостановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року №228 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 12.03.2012 №333 Харківським облводресурсів проведено оплату робіт з влаштування перехідного містка по проекту "Розчистка русла р. Уди в смт. Золочів Золочівського району Харківської області (1-й пусковий комплекс) на загальну суму 103562,00 грн. всупереч бюджетним призначенням.

В порушення п.5 Постанови КМУ від 01.03.2014 року №65 "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету" Харківським облводресурсів проведені витрати, пов'язані з утриманням авто ГАЗ 2217-2104 в загальній сумі 10830,37 грн.

Інші пункти вимоги не оскаржувались позивачем.

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимога від 17.05.2016 №20-07-25-14/3469 є обґрунтованою, винесеною на підставі, в межах повноважень, в порядку та спосіб, що передбачені законодавством України та спрямована на виконання функцій, покладених Законом на органи ДФІ. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування збитків здійснюється за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову до підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що підстави та мотиви, з яких суд дійшов такого висновку, є частково помилковими з огляду на наступне.

Згідно з Положенням Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного можна дійти висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову до підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 15 квітня 2014 року по справі № 21-40а14 та від 13 травня 2014 року по справі № 21-89а14.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення у даній справі, необґрунтовано вдався до дослідження законності та обґрунтованості спірної вимоги та помилково надав їй правову оцінки, оскільки правильність обчислення збитків має перевірити суд у справі за позовом органу державного фінансового контролю про відшкодування збитків.

Отже, суд першої інстанції, вийшовши за межі обсягу обставин, встановлення яких є необхідним для правильного вирішення даної справи, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову з підстав та мотивів законності та обгрунтованості спірної вимоги відповідача.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального або процесуального права.

Оскільки підстави та мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність позовних вимог є помилковими, колегія суддів вважає за необхідне постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2015 року змінити в частині підстав та мотивів прийнятого рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Харківського обласного управління водних ресурсів - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 р. по справі № 820/2921/16 змінити в частині підстав та мотивів прийнятого рішення.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 р. по справі № 820/2921/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст постанови виготовлений 19.09.2016 р.