Справа № 2а/593/21/16,593/544/16-а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року Справа № 876/5051/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.,

за участю представників позивача - ОСОБА_1,

та апелянта - Жукова С.О.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Бережанської міжрайонної Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Неолекс Консалт», про визнання неправомірною бездіяльності відповідача,

В С Т А Н О В И В :

11.04.2016 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Бережанської міжрайонної Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Виконавча дирекція), в якому просила визнати протиправною бездіяльність Виконавчої дирекції, яка полягає у невиплаті допомоги по вагітності та пологах та зобов'язати відповідача провести перерахунок позивачу матеріальної допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами за період з 18.11.2015 по 22.03.2016 у розмірі 100% середньої заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі лікарняного листа від 18.11.2015 АГЛ №654475 (далі - Лікарняний лист) вона звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Неолекс Консалт» (далі - ТОВ) в якому працювала на посаді начальника фінансового відділу починаючи з 07.09.2015, з вимогою виплатити їй допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами у розмірі 91452,06грн, оскільки нею отримано лише 5600,70грн. На підставі поданих ОСОБА_3 документів ТОВ звернулося у Виконавчу дирекцію із заявою-розрахунком на виплату матеріальної допомоги по вагітності та пологах в сумі 91452,09грн, однак вказані кошти виплачені відповідачем не були.

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2016 року у справі №593/544/16-а позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність відповідача по невжиттю заходів до виплати позивачці допомоги по вагітності та пологах у гарантованому законом розмірі та зобов'язано Виконавчу дирекцію провести перерахунок виплати допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_3 за період з 18.11.2015 по 22.03.2016 виходячи із 100% середньої заробітної плати позивачки.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило Тернопільське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Відділення), яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, а позовну заяву залишити без розгляду. У поданій апеляційній скарзі вказує на те, що суд першої інстанції зобов'язуючи Виконавчу дирекцію зробити перерахунок допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_3 фактично спонукає відповідача до порушення норм, що регулюють суспільні відносини у сфері соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Також вказує на те, що судом не враховано те, що Виконавча дирекція є відокремленим підрозділом без права юридичної особи і не наділена адміністративною процесуальною правосуб'єктністю, тому в подібних спорах стороною у судовому процесі може бути лише юридична особа, а саме - Відділення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що рішення відповідача щодо виплати позивачці матеріальної допомоги по вагітності та пологах виходячи з мінімальної заробітної плати не ґрунтується на вимогах закону та порушує право останньої на отримання належної їй суми страхової виплати виходячи із 100% розміру її середньомісячної заробітної плати за страховий період.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 наказом від 07.09.2015 №4-к прийнята на роботу в ТОВ на посаду начальника фінансового відділу.

18.11.2015 позивачці був виданий Лікарняний лист з яким вона звернулася до ТОВ для виплати їй допомоги по вагітності та пологах. На підставі такого звернення 25.11.2015 ТОВ звернулося до відповідача з заявою-розрахунком на виплату ОСОБА_3 матеріальної допомоги по вагітності та пологам в сумі 91452,06грн.

На таке звернення 05.01.2015 №10-01-26/795. Виконавча дирекція направила на адресу ТОВ лист в якому зазначалося про результати опрацювання заяви-розрахунку. Згідно цього листа при поданні відповідної заяви встановлено ряд недостовірних даних, що стало підставою для повернення заяви-розрахунку для належного оформлення.

У відповідь ТОВ направило лист від 11.01.2016 №11/01.2016-1 з поясненнями та додатковими документами, які вимагав відповідач.

На підставі поданих документів Виконавчою дирекцією було проведено позапланову перевірку ТОВ та за її результатами складено акт від 12.01.2016 №1 відповідно до якого порушень щодо проведення розрахунку допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_3 не виявлено.

12.01.2016 ТОВ знову повторно звернулося до відповідача з заявою-розрахунком на виплату позивачці матеріальної допомоги по вагітності та пологам в сумі 91452,06грн.

У відповідь Виконавчою дирекцією на адресу третьої особи було направлено лист від 15.01.2016 №10-1-26/34, в якому було вказано, що відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування» (далі - Закон №1105-ХІV) з метою забезпечення соціального захисту застрахованих осіб, прийнято рішення про фінансування ТОВ для виплати допомоги по вагітності та пологам ОСОБА_3 виходячи з мінімальної заробітної плати.

Проте, позивач не погодилась з таким рішенням Виконавчої дирекції та вважає, що відповідна допомога повинна бути їй перерахована виходячи із 100% її середньої заробітної плати.

Відповідно до ст.25 Закону №1105-ХІV допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами.

Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1 - 4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Згідно зі ст.34 Закону №1105-ХІV фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 затверджений «Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» (далі - Порядок) який відповідно до п.1 визначає механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску з розрахунку на один календарний день, яка обчислюється шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду на середньомісячну кількість календарних днів.

Згідно з п.5 вищезазначеного Порядку у разі коли середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється відповідно до пунктів 9, 10, 12, 20, 28 і 29 цього Порядку, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) за один календарний день визначається шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), мінімальної заробітної плати або їх частини (у разі, коли особа працює у режимі неповного робочого дня чи тижня), двократного розміру мінімальної заробітної плати на середньомісячну кількість календарних днів.

Відповідно до абз.2 п.29 Порядку якщо протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування застрахована особа має страховий стаж менше шести місяців, середня заробітна плата визначається для розрахунку:

допомоги по вагітності та пологах - виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище двократного розміру мінімальної заробітної плати та не менше за розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом у місяці настання страхового випадку.

За приписами наведених норм випливає, що якщо застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески менш як 6 календарних місяців, середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа), в яких сплачено страхові внески.

Апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься довідка від 02.03.2016 №НК00000002 видана ТОВ ОСОБА_3, згідно якої заробітна плата позиваці була виплачена лише за три місяці роботи, тобто з моменту прийняття останньої на роботу та до моменту настання страхового випадку.

Тому, матеріальна допомога по вагітності та пологах розраховувалась позивачці за три місяці її роботи виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Щодо доводів апелянта та відповідача про те, що Виконавча дирекція не наділена відповідною правосуб'єктністю у зв'язку з чим не могла виступати відповідачем по даній справі, то слід зазначити, що згідно ст.8 Закону №1105-ХІV робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах.

З цього випливає, що такі ж самі відділення можуть створюватися не лише в межах одного, але і декількох районів, тобто бути міжрайонними, які, як і інші робочі органи Фонду, мають своїм завданням надавати матеріальне забезпечення, страхові виплати та соціальні послуги, тим роботодавцям, котрі у визначеному порядку зареєстровані як страхувальники та якими своєчасно було сплачено єдиний соціальний внесок з якого в подальшому Фонд чи його робочі органи сплачуть різні види матеріальних допомог.

Крім того, приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції керувався нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 №2240-ІІІ, разом з тим, на момент виникнення спірних правовідносин цей Закон втратив чинність відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 №77-VIII.

Відповідно до ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, без повного та всебічного з'ясування обставин у справі постановлене судом рішення не є обґрунтованим.

Згідно з пунктами 2-4 ч.1 ст.202 КАС підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відтак, у задоволенні позову ОСОБА_3 необхідно відмовити, а прийняту судом першої інстанції постанову скасувати.

Керуючись статтями 183-2, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності задовольнити частково.

Постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 19 вересня 2016 року.