Справа № 826/732/16
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/732/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

08 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Карпушової О.В.,

при секретарі: Хмарської К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГФ 2014» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2016 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГФ 2014» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчук В.В., третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Національний кредит» про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «ВГФ 2014» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчук В.В. про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчука В. В. щодо направлення повідомлення ТОВ «ВГФ 2014» про визнання Договору про внесення змін від 29.04.2015 до Депозитного договору № DU1239/2014-1 від 26.06.2014 нікчемним.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2016 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2014 між ПАТ «Банк Національний Кредит»(Банк) та ТОВ «ВГФ 2014» (Вкладник) укладено договір про депозитний вклад «Стандартний» № DU1239/2014-1 строком на 12 місяців + 1 день, відповідно до умов якого Вкладник передає, а Банк приймає на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 250 000,00 грн.

Пунктом 2. 2 Договору передбачено строк розміщення депозиту з 26.06.2014 по 27.06.2015 включно.

Згідно п. 2.3 Банк сплачує Вкладнику процентну ставку за користування Депозитом у розмірі 22,00 процентів річних.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що вкладник має право звернутися з проханням про дострокове розірвання Договору і повернення суми Депозиту в робочий день протягом операційного часу, письмово попередивши про це Банк за 10 (десять) робочих днів до бажаної дати повернення суми Депозиту та нарахованих процентів, шляхом подання заяви про дострокове розірвання дії Договору. Датою розірвання Договору вважається дата повернення суми Депозиту та нарахованих процентів вкладнику.

У випадку розірвання цього Договору з ініціативи Вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 2,0% (два) процента річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку (абз. 3 п. 3. 7 Договору).

Відповідно до п. 4.4.1 Договору вкладник має право звернутися з проханням про дострокове розірвання Договору і повернення суми депозиту в робочий день протягом банківського операційного часу письмово попередивши по це Банк за 10 робочих днів.

20.04.2015 позивач звернувся до Банку із заявою про дострокове розірвання Депозитного договору.

29.04.2015 між Банком та Вкладником укладено Договір про внесення змін до Договору про депозитний вклад «Стандартний» DU1239/2014-1 від 26.06.2014, яким змінено п. 3.7 Договору, а саме: «Вкладник має право звернутися з проханням про дострокове розірвання Договору і повернення суми Депозиту в робочий день протягом операційного часу, письмово попередивши про це Банк за 10 (десять) робочих днів до бажаної дати повернення суми Депозиту та нарахованих процентів, шляхом подання заяви про дострокове розірвання дії Договору. Датою розірвання Договору вважається дата повернення суми Депозиту та нарахованих процентів вкладнику.

Банк повертає суму Депозиту та нарахованих процентів протягом 10 (десяти) днів з дня подання Вкладником заяви про дострокове розірвання дії Договору шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок Вкладнику № 6001, відкритий у ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», Код Банку 320702.

У випадку розірвання цього Договору з ініціативи Вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 22 % (двадцять два) процента річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку».

За наслідками розірвання Договору про депозитний вклад «Стандартний» DU1239/2014-1 від 26.06.2014 позивач отримав виплату грошових коштів у розмірі 41 780,82 грн, що згідно внесених змін до вказаного Договору складає 22 % процента річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.

Постановою Правління Національного банку України «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» № 358 від 05.06.2015 ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» віднесено до категорії неплатоспроможних.

05.06.2015 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» № 114, на підставі якого, з 08.06.2015 розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 08.06.2015 по 07.09.2015 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Онищука Дмитра Вікторовича.

З 03.07.2015 відповідно до рішення № 126 виконавчої дирекції Фонду, Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків департаменту запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Паламарчука Віталія Віталійовича.

В подальшому, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчуком В. В. проведено перевірку Договору про внесення змін до Договору про депозитний вклад «Стандартний» DU1239/2014-1 від 26.06.2014 за наслідками якої виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, передбачених п. 1 частини третьої ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Листом Уповноваженої особи Фонду «Щодо встановлення факту нікчемності правочину» від 28.09.2015 позивача повідомлено про те, що після перевірки Договору про внесення змін до Договору про депозитний вклад «Стандартний» DU1239/2014-1 від 26.06.2014 було виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п. 1 частини третьої ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначено про необхідність повернення протягом 3 (трьох) днів з дня отримання повідомлення грошових коштів у розмірі 41 780,82 грн за вказаними реквізитами.

Згідно пояснень представника апелянта, наданих у судовому засіданні 08.09.2016, та викладених в апеляційній скарзі 27.06.2014 між Банком та Вкладником було укладено Договір застави майнових прав № 04-1280/1-1, за умовами якого Вкладник у якості забезпечення виконання всіх зобов'язань ТОВ «Факторинг Фінанс» відповідно до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-85ю/2013/2-1 від 01.06.2013 передає Банку в заставу майнові права на отримання грошових коштів в сумі 250 000,00 грн включаючи сам вклад та нараховані проценти згідно Договору про депозитний вклад «Стандартний» № DU 1239/2014-1 строком на 12 місяців + 1 день в національній валюті від 26.06.2014.

Пунктом 4.1. Договору застави встановлено, що «цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Позичальником прийнятих за Основним договором зобов'язань»

27.06.2014 між Банком та Вкладником було укладено Договір про внесення змін №1 до Депозитного договору, яким змінено п. 3.7 згідно з новою редакцією якого Вкладник має право після припинення дії Договору застави майнових прав № 04-1280/1-1 від 27.06.2014 звернутися з проханням про дострокове розірвання Договору і повернення суми Депозиту в робочий день протягом операційного часу, письмово попередивши про це Банк за 10 (десять) робочих днів до бажаної дати повернення суми Депозиту та нарахованих процентів, шляхом подання.відповідної заяви про дострокове розірвання дії Договору. Датою розірвання Договору вважається дата повернення суми Депозиту та нарахованих процентів Вкладнику.

Після припинення дії Договору застави майнових прав № 04-1280/1-1 (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на депозитному рахунку) від 27.06.2014 Банк повертає суму Депозиту та нарахованих процентів протягом 10 (десяти) днів з дня подання Вкладником заяви про дострокове розірвання Договору шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок Вкладника.

На думку апелянта, уклавши Договір про внесення змін 27.06.2014 сторони змінили п.3.7., яким було встановлено перерахунок процентної ставки у разі дострокового розірвання з ініціативи Вкладника Депозитного договору, та встановили, що у разі припинення дії Договору застави майнових прав, Вкладник має право ініціювати дострокове розірвання Депозитного договору, при цьому Банк не здійснює перерахунок процентної ставки і повертає Вкладнику всю суму Депозиту та нарахованих процентів.

29.04.2015 між ТОВ «Факторинг Фінанс» та Вкладником було укладено Договір про розірвання Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-85ю/2013/2-1 від 01.06.2013, а отже Договір застави припинив свою дію в силу п.4.1.

Представником апелянта у судовому засіданні 08.09.2016 було зазначено, що позивачем виконано всі свої зобов'язання за вищевказаними договорами, тому й отримали всю суму вкладу (41 780,82 грн ) за депозитним договором без перерахунку відсотків.

Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 22.03.2016 у справі № 910/2421/16 за позовом ПАТ «Банк Національний Кредит» до ТОВ «ВГФ 2014» про зобов'язання відповідача повернути грошові кошти у розмірі 41 780, 82 грн, залишеного в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

При цьому, позивач просив суд першої інстанції визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчука В. В. щодо направлення повідомлення ТОВ «ВГФ 2014» про визнання Договору про внесення змін від 29.04.2015 до Депозитного договору № DU1239/2014-1 від 26.06.2014 нікчемним, оскільки на його думку укладаючи даний договір банк не відмовлявся від власних майнових вимог.

Однак, колегія суддів вважає, що така позовна вимога позивача не може бути задоволеною, так як вона жодним чином не відновлює порушеного права позивача в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень.

Так, згідно із частиною першою ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною першою ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, свобод та інтересів осіб.

Однак, порушення вимог Закону діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, однак в силу ст. 70 КАС України позивачем не надано суду апеляційної інстанції належних доказів порушення його прав та охоронюваних законом інтересів вказаними діями Уповноваженої особи.

Представником апелянта, у судовому засіданні - 08.09.2016 підтверджено той факт, що ТОВ «ВГФ 2014» отримало всю суму вкладу за депозитним договором без перерахунку відсотків.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГФ 2014» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 13.09.2016.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Аліменко В.О.

Карпушова О.В.