Справа № 815/2545/16
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2545/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віді Пальміра» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про часткове скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Віді Пальміра» (далі - Позивач, або ТОВ «Віді Пальміра») з позовом (а.с.4-11) до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (далі - Відповідач, або ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області) про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № від 18.04.2016 року в частині порушення п.2.6 Глави 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 року та вимогу про сплату грошового зобов'язання у вигляді штрафних санкцій в розмірі 50000,00 грн..

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

В період з 10.03.2016 року по 18.03.2016 року посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області проводилась фактична перевірка ТОВ «Віді Пальміра» () з питань дотримання порядку щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документів, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів за період 2015-2016 роки.

За результатами вказаної перевірки ГУ ДФС України в Одеській області був складений акт №103/15-32-14-06-35038593 від 18.03.2016 року згідно висновків якого встановлено порушення Позивачем п.2.6. глави 2 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті України», затвердженого Постановою Правління Національного Банку України №637 від 15.12.2004 року (далі - Положення №637 від 15.12.2004 року) та порушення п.1,2 ст.3 закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки в частині порушення вимог п.2.6. глави 2 Положення, Позивач 24.03.2016 року надав на них заперечення до ГУ ДФС в Одеській області. За результатами розгляду заперечень висновки Акту перевірки були залишені без змін.

На підставі Акту перевірки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 18.04.2016 року, яким до ТОВ «Віді Пальміра» були застосовані штрафні санкції в розмірі 50001,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 50000,00 грн. у зв'язку з порушенням вимог п.2.6. глави 2 Положення №637 від 15.12.2004 року, ТОВ «Віді Пальміра» оскаржило його в адміністративному порядку до ДФС України. За наслідками розгляду вказана скарга була залишена без розгляду.

Позивач вважає помилковими висновки ГУ ДФС в Одеській області відносно несвоєчасного оприбуткування 03.01.2015 року готівкових коштів в касовій книзі підприємства на загальну суму 10000,00 грн..

Позивач зазначає, що грошові кошти в розмірі 1000,00 грн. були ним належним чином оприбутковані в касовій книзі, книзі обліку розрахункових операцій та здані у касу обслуговуючого банку. В зв'язку з цим Позивач не порушував вимоги п.2.6. глави 2 вказаного Положення №637 від 15.12.2004 року. Також Позивач зазначив, що ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області застосувала штрафні санкції, передбачені нормами Указу Президента України №436/95 від 12.06.1995 року «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» з порушенням граничного строку в один рік, передбаченого ст.250 Господарського Кодексу України.

В судовому засіданні 08.09.2016 року представники Позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити адміністративний позов з підстав, вказаних у позовній заяві та письмових поясненнях (а.с.151-152). Одночасно з цим представники Позивача звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

В судовому засіданні 08.09.2016 року представник Відповідача просив в задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов та письмових поясненнях (а.с. 98-102, 135-138), в яких Відповідач зазначив, що під час проведення посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області фактичної перевірки ТОВ «Віді Пальміра» було встановлено факт несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів в касовій книзі підприємства на загальну суму 10000,00 грн. В зв'язку з цим Відповідач вважає законним та обґрунтованим податкове повідомлення-рішення № від 18.04.2016 року, яким до Позивача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми відповідно до норм Указу Президента України №436/95 від 12.06.1995 року «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки». Також представник Відповідача зазначив, що штрафні санкції були застосовані до Відповідача в межах строків, встановлених ст.ст. 102, 113 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

З'ясувавши у представників сторін відсутність у них додаткових клопотань, відсутність необхідності витребувати письмові докази, заслухати свідка чи експерта, за результатами розгляду клопотання представників Позивача про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначене клопотання судом було задоволено та ухвалено рішення про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віді Пальміра» зареєстровано 11.04.2011 року, ідентифікаційний код 35038593 (а.с.12, 26-33).

Судом встановлено, що в період з 11.03.2016 року по 18.03.2016 року згідно ст.20, п.п.80.2.4 п.80.2 ст.80 ПК України, на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області №237 від 23.02.2016 року (а.с. 38), направлень на перевірку №123, №124 від 26.02.2016 року (а.с. 104, 105) посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області була проведена фактична перевірка ТОВ «Віді Пальміра» () з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документів, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період 2015-2016 роки, за результатами якої був складений Акт №103/15-32-14-06-35038593 від 18.03.2016 року (далі - Акт перевірки) (а.с. 36-37).

Згідно Акту перевірки встановлено факт несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів в касовій книзі підприємства на загальну суму 10000,00 грн., а саме відповідно до Z-звіту РРО №1320 за 03.01.2015 року здійснена операція «Службова видача» на суму 10000,00 грн., яка не оприбуткована в касовій книзі підприємства 03.01.2015 року, що є порушенням п.2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, а також у перевіряємому періоді з 01.01.2015 року по 11.03.2016 року встановлено випадки надання підприємством послуг з використанням терміналу без застосування реєстратору розрахункових операцій (а.с.36-37).

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки в частині встановлення порушення вимог п.2.6. глави 2 Положення №637 від 15.12.2004 року, Позивач 24.03.2016 року надав на них заперечення до ГУ ДФС в Одеській області. За результатами розгляду заперечень висновки Акту перевірки були залишені без змін (а.с. 39-41).

На підставі Акту перевірки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 18.04.2016 року, яким до ТОВ «Віді Пальміра» були застосовані штрафні санкції в розмірі 50001,00 грн., з яких 1,00 гривня за порушення п.1,2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та 50000,00 грн. за порушення вимог п.2.6. глави 2 Положення №637 від 15.12.2004 року (а.с. 42-43).

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 50000,00 грн. у зв'язку з порушенням вимог п.2.6. глави 2 Положення №637 від 15.12.2004 року, ТОВ «Віді Пальміра» оскаржило його в адміністративному порядку до ДФС України. За наслідками розгляду вказана скарга була залишена без розгляду (а.с. 66-74).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 50000,00 грн. за порушення вимог п.2.6. глави 2 Положення, Позивач звернувся до суду.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.250 Господарського кодексу України (далі - ГК України) адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

Водночас, ПК України не передбачено порядок і розмір застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки.

Такий порядок та розмір штрафних санкцій визначено нормами ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», яким встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами-громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до ст. 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Положеннями ст.85 Основного Закону України визначено, що до повноважень Верховної Ради України належить, зокрема, прийняття законів.

Оскільки Указ Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» та Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затверджене постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, не є законами, суд зазначає, що в даному випадку адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання, як-то передбачено ст.250 ГК України, протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Фактично у ст.250 ГК містяться два строкові обмеження. Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після спливу одного року з дня вчинення порушення суб'єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, зокрема, порушення норм з регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки та перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах).

Другий обмежувальний строк, встановлений у цій статті, полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності уповноваженим органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Таким чином, другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах) полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку про те, що при виявленні факту вчинення суб'єктом господарювання порушення норм з регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки та перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах) податковий орган, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених ч.1 ст.250 ГК. Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Зазначена правова позиція суду цілковито відповідає правовій позиції викладеній в постанові Вищого адміністративного суду України (далі - ВАСУ) від 17.03.2015 року у справі № К/800/54119/14, ухвалі ВАСУ від 08.10.2014 року у справі №К/800/47939/13, ухвалі ВАСУ від 15.09.2015 року у справі № К/800/19141/14.

Оскільки, операції з готівкою проведені Позивачем 03.01.2015 року, а санкції згідно податкового повідомлення-рішення № нараховані 18.03.2016 року, суд вважає, що такі санкції застосовані поза межами строків, передбачених ст.250 ГК України. В зв'язку з цим суд приходить до висновку про відсутність у ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУДФС в Одеській області підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2016 року в частині застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки в сумі 50000,00 грн.

Щодо оцінки інших доводів позивача, покладених в обґрунтування позовної заяви, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд вважає, що Відповідач не довів правомірності та обґрунтованості спірного податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2016 року в частині застосування до ТОВ «Віді Пальміра» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 50000,00 грн. за порушення п.2.6 Глави 2 Положення №637 від 15.12.2004 року, у зв'язку з чим позовні вимоги ТОВ «Віді Пальміра» підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь Позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 гривень, сплачені згідно з платіжним дорученням (а.с.3).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 122, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Віді Пальміра» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про часткове скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 18.03.2016 року в частині застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віді Пальміра» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 50000,00 грн. за порушення п.2.6 Глави 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (юридична адреса: 65098, м. Одеса, вул. Стовпова, 17, ), за рахунок її бюджетних асигнувань, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віді Пальміра» (юридична адреса: 65005, м. Одеса, вул. Дальницька, 23/4, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 гривень (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.