Справа № 826/10898/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 вересня 2016 року № 826/10898/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві
провизнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1, накладеного постановою АА №119280 від 16.01.2008 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 та зареєстрованого Першою Київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 21.01.2008 за реєстраційним НОМЕР_3 (об'єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: ОСОБА_3);

- зняти арешт з нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), накладений постановою АА №119280 від 16.01.2008 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 та зареєстрований Першою Київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 21.01.2008 за реєстраційним НОМЕР_3 (об'єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: ОСОБА_3).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дізнавшись про накладення постановою від 16.01.2008 АА №119280 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 арешту на нерухоме майно, належного ОСОБА_3, позивач звернувся до відповідача із заявою про його зняття, в чому йому відмовлено з посиланням на відсутність станом момент звернення відповідних виконавчих документів, в яких боржником виступає ОСОБА_1, а також вказано про 3-річний та 1-річний строк зберігання завершених виконавчих проваджень.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, заперечень проти позову до суду не надав, з огляду на що розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 21.04.2016, постановою відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві (державний виконавець Бялий М.Г.) від 16.01.2008 АА №119280 накладено арешт на все майно (невизначене майно), належне ОСОБА_3.

При цьому, суд одразу звертає увагу, що листом від 15.07.2016 №11/1517 Шевченківського районного відділу головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві повідомлено, що Шевченківським районним управлінням головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста Києва документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2, виданого Шевченківським районним управлінням головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві 22.03.2012 року у зв'язку з уточненням написання прізвища «з ОСОБА_3» на підставі свідоцтва про народження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві із заявою про зняття арешту нерухомого майна від 21.04.2016, в якій просив таке:

- надати належним чином завірену копію постанови від 16.01.2008 АА №119280 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 та повідомити на підставі якого виконавчого документа її було винесено;

- зняти арешт з нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), накладений постановою від 16.01.2008 АА №119280 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2, про що винести відповідну постанову та внести відомості про зняття арешту до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

У заяві ОСОБА_1 від 21.04.2016 наведені РНОКПП НОМЕР_1 останнього та його адреса проживання, за якими останнього можна ідентифікувати як боржника виконавчого провадження.

У відповідь на вказану заяву Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві листом від 22.06.2016 повідомив позивача про те, що у відділі, згідно з даними ЄДРВП, не перебувають виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних чи фізичних осіб. При цьому, повідомлено, що відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік, у зв'язку з чим видати копію запитуваної постанови є неможливим.

З урахуванням викладеного, вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Приписами частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

При цьому, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, у тому числі, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

При цьому, приписами частини першої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено мету такого арешту, а саме: арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У силу частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Водночас, як вбачається з наявної у матеріалах справи копії листа Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві від 22.06.2016, відповідачем повідомлено про те, що у відділі, згідно з даними ЄДРВП, не перебувають виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних чи фізичних осіб, а також вказано про 3-річний та 1-річний строк зберігання завершених виконавчих проваджень.

Виходячи з наведеного, враховуючи вказану інформацію, надану відповідачем, суд дійшов до висновку про те, що станом на момент розгляду даної справи судом відсутня необхідність у продовженні існування арешту майна ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), оскільки наявними у матеріалах справи доказами не підтверджена актуальність останнього, а відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, іншого не доведено.

Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог шляхом зобов'язання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві вчинити дії щодо зняття арешту з майна ОСОБА_3, який було накладено постановою відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві (державний виконавець Бялий М.Г.) від 16.01.2008 АА №119280.

У той же час, посилання позивача на протиправну бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1, накладеного постановою АА №119280 від 16.01.2008 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 та зареєстрованого Першою Київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 21.01.2008 за реєстраційним НОМЕР_3 (об'єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: ОСОБА_3), не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, вказаними законодавчими положеннями встановлені відповідні обмеження в частині зняття арешту, накладеного на майно боржника, у разі закінчення виконавчого провадження, відтак, саме по собі закінчення виконавчого провадження не є підставою зняття арешту з майна боржника.

При цьому, як було зазначено вище, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту у порядку, визначеному статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», що і було зроблено у даному випадку.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві вчинити дії щодо зняття арешту з майна ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), який було накладено постановою відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві (державний виконавець Бялий М.Г.) від 16.01.2008 АА №119280.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.