Справа № 490/6805/16-а
Суддя: Подзігун Г. В.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/6805/16-а
н/п 2-а/490/520/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

13 вересня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Головацькому О. С.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Кобеляцького О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 7-12, 70, 71, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/6805/16-а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Головацькому О. С.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Кобеляцького О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 559024 від 23.06.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог адміністративного позову ОСОБА_1 посилався на те, що відносно нього було складено оскаржувану постанову за те, що у нього при собі не було посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

В той же час, зі слів позивача, він надав патрульному поліцейському своє водійське посвідчення НІП 039035, видане 13.10.1999 року, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, дані про які поліцейський особисто вписав до постанови про адміністративне правопорушення.

Крім того, позивач також посилався на те, що інспектор патрульної поліції повинен був скласти не постанову про адміністративне правопорушення, а протокол відповідно до ст. 279 КУпАП, а сам розгляд справи мав відбуватися за місцем знаходження органу поліції.

Позивач також посилався на те, що поліцейський при складанні постанови порушив також вимоги ст. ст. 280, 268 КУпАП, а також ст. 59 Конституції України.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. В той же час заявив, що він дійсно при собі не мав посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, однак вказані документи через певний час йому на місце правопорушення привезла дружина.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач, всупереч положенням Правил дорожнього руху, при собі необхідних документів не мав. Крім того, зазначав, що при винесенні оскаржуваної постанови позивачу було роз'яснено його права, про що свідчить відповідний підпис ОСОБА_1 на постанові, а сама постанова була винесена відповідно до положень чинного законодавства України.

Крім того, представник відповідача також надав до суду письмові заперечення.

Вивчивши доводи адміністративного позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 23 червня 2016 року інспектором патрульної поліції 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції рядовим Спаніком В. М. було винесено постанову серії ПС2 № 559024.

Інспектором встановлено, що позивач по вул. Кірова керував транспортним засобом - мопедом Kanuni Diadlo, державний номер НОМЕР_1, під час руху на мопеді був без застебнутого мотошолому. Під час перевірки документів було виявлено, що він не мав при собі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. п. 2.1а, 2.1б та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи зазначене, оскаржуваною постановою до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Із рапорту інспектора поліції 3 роти 3 батальйону Булгарова Д. В. вбачається, що екіпажом патрульних було зупинено мопед під керуванням позивача, який рухався без мотошолома.

Після зупинення транспортного засобу позивача, співробітники поліції запропонували йому пред'явити документи для перевірки, однак позивач відповів, що забув їх вдома, а тому при собі ані посвідчення водія, ані свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 не мав.

В процесі спілкування із патрульними позивач зателефонував своїй дружині, яка через певний час привезла на місце вчинення адміністративного правопорушення вищезазначені документи, після чого співробітниками поліції позивачеві було зачитано та роз'яснено його права, а відносно ОСОБА_1 було складено оскаржувану постанову.

Факт відсутності посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу під час руху та на момент зупинки патрульними позивач у судовому засіданні визнав. Вказаний факт також підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Вивчивши доводи позову та заперечень, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 2.1а, 2.1б, 2.1 ґ Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

- посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

- поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Пунктом 2.4а Правил дорожнього руху передбачено, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за недотримання вищезазначених пунктів ПДР, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

При цьому, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях відповідного складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП України. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою статті 126 КУпАП.

Порядок здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачений розділом IV КУпАП.

Так, відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Винесенню постанови передує розгляд уповноваженими особами справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

При цьому, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, виходячи із положень даної статті саме на відповідача покладається обов'язок довести факт правомірності винесення постанови, а також наявність передбаченого КУпАП складу адміністративного правопорушення.

Факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, передбачених п.п. 2.1а, 2.1б, на думку суду, підтверджується наданим представником відповідача відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не пред'явив на вимогу патрульних посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, оскільки не мав їх при собі, а вказані документи були у подальшому привезені дружиною позивача.

Крім того, факт відсутності документів підтвердив і сам позивач у судовому засіданні.

У зв'язку з цим, суд вважає, що працівниками поліції було обгрунтовано винесено оскаржувану постанову.

Крім того, порушення позивачем вищезазначеного пункту ПДР, на думку суду, підтверджується також іншими матеріалами справи, зокрема, рапортом інспектора патрульної поліції Булгарова Д. В.

В той же час, позивачем до суду не було надано доказів, які б беззаперечно спростовували вчинення ним адміністративного правопорушення.

Пояснення сторін щодо того, що позивач рухався на мопеді у незастебнутому мотошоломі, а також щодо відсутності у позивача посвідчення водія нового зразка із вказівкою про відкриту категорію «А1» суд до уваги не бере, оскільки вказані обставини не є предметом даного судового розгляду та не впливають на кваліфікацію спірних правовідносин.

Посилання позивача на те, що відносно нього мав бути складений протокол про адміністративне правопорушення, а розгляд справи мав відбуватися за місцезнаходженням відповідача, суд до уваги не приймає, оскільки вони ґрунтуються не невірному тлумаченні положень КУпАП (ст. ст. 222, 258 КУпАП).

Посилання позивача на те, що було порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, суд до уваги також прийняти не може, оскільки позивач не зазначив, у чому саме виявилося порушення вказаних прав, а також не надав доказів того, що він звертався до патрульних із відповідними клопотаннями, у задоволенні яких йому було безпідставно відмовлено.

В той же час, наявні у матеріалах справи докази, на думку суду, спростовують факт порушення прав позивача при винесенні оскаржуваної постанови.

Крім того, враховуючи усе вищезазначене, суд також не вбачає у діях відповідача порушень ст. 280 КУпАП, оскільки співробітниками поліції вірно було надано оцінку доказам вчинення позивачем адміністративного правопорушення і в повній мірі дотримано виконання завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 7-12, 70, 71, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН