Справа № 161/5061/16-а,2-а/161/316/16
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року Справа № 876/4556/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Поліщука Р.В.

представника апелянта: Данелюк А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу департаменту муніципальної поліції Луцької міської ради на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2016 року за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до інспекторів муніципальної поліції Луцької міської ради Поліщука Романа Валентиновича та Поліщука Сергія Валентиновича про визнання дій по складанню протоколів про адміністративне правопорушення протиправними, визнання їх протиправними та скасування,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 ФОП ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просила визнати протиправними дії інспекторів департаменту муніципальної поліції Луцької міської ради Поліщука Р.В. та Поліщука С.В. по складанню протоколів про адміністративне правопорушення від 05 та 06 квітня 2016 року та скасувати протоколи про адміністративні правопорушення, які були складені відносно неї за ст.ст.154, 160 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Постановою Луцького міськрайонного суду від 23.05.2016 позов було задоволено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Департамент муніципальної поліції Луцької міської ради (далі - Департамент) подав апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що судом першої інстанції, всупереч вимогам ч.7 ст.56 КАС України, не було залучено департамент до участі в справі в якості законного представника. Крім того, судом було порушено вимоги ч.3 ст.155 КАС України, оскільки в провадженні цього ж суду знаходилась справа щодо розгляду оскаржуваного протоколу, складеного Поліщуком Р.В. відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.160 КУпАП. Суд першої інстанції також задовольнив вимоги по уточнюючій заяві, які не були приєднані до справи. Крім того, не досліджено обставин наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Також, апелянт вказує на те, що постанови у справах про адміністративні правопорушення, які були прийняті відносно ОСОБА_1 17.09.2009 та 29.04.2010 не можуть спростовувати або доводити факт вчинення правопорушення останньою, суть яких викладена в оскаржуваних протоколах, які є предметом даної справи. Висновки суду першої інстанції стосовно відсутності свідків при складанні протоколу, які у них вказані, спростовуються підписами останніх як в протоколах, так і в протоколі огляду та вилучення. Щодо вимоги про визнання протиправними дій відповідача Поліщука С.В. при складанні протоколу від 06.04.2016 та його скасування, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що час виявлення правопорушення та час складання протоколу різняться, оскільки правопорушник відмовилася надавати документи, що посвідчують її особу, а тому протокол складався у відділі поліції ГУ НП у Волинській області після встановлення її особи. Свідок ОСОБА_5 самостійно виявив бажання підписати протокол. Крім того, покази цього свідка є упередженими, оскільки останній здійснював торгівлю разом з ОСОБА_1 та був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення, на що не звернув увагу суд першої інстанції. Щодо тривалості часу перебування правопорушника у відділі поліції, то цей час був охоплений не лише складанням протоколу, а також часом оформлення заяви стосовно протиправних дій відповідача. Щодо висновків суду першої інстанції про наявність повноважень у відповідача на складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції не взяв до уваги рішення Луцької міської ради № 76/143 від 30.07.2015 «Про департамент муніципальної поліції Луцької міської ради та внесення змін до рішення Луцької міської ради № 3/6 від 30.12.2010 «Про затвердження структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» та Положення про департамент муніципальної поліції Луцької міської ради. Тому просить скасувати постанову Луцького міськрайонного суду від 23.05.2016.

Заслухавши суддю-доповідача, представників апелянта Данелюк А.Я. та відповідача Поліщука Р.В., які просили задовольнити апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши обставини справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову у задоволені позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 05.04.2016 інспектором департаменту муніципальної поліції Луцької міської ради Поліщуком Р.В. відносно ОСОБА_1 було складено прокол про адміністративне порушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП та п.16 наказу МЗЕЗ України «Про затвердження правил роботи дрібно роздрібної торгівельної мережі» № 369 від 08.07.1996.

У протоколі зазначено, 05.04.2016 об 11 год. 25 хв. виявлено, що гр. ОСОБА_1 порушила правила торгівлі, а саме : здійснювала торгівлю з рук промисловою групою товарів (косметика, насіння), на тротуарі по вул. Сенаторки Левчанівської біля будинку № 4 у м. Луцьку, без відповідних дозвільних документів, виданих у встановленому порядку.

06.04.2016 о 12 год. 50 хв. інспектором департаменту муніципальної поліції Луцької міської ради Поліщуком С.В. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне порушення, передбачене ст.152 КУпАП та п.п. 2.5.5.1.20 наказу МЗЕЗ України «Правил благоустрою м. Луцька», прийнятих рішенням Луцької міської ради № 44/2 від 29.07.2009, суть якого полягала в тому, що ОСОБА_1 порушила правила благоустрою м. Луцька, а саме : самовільно розмістила об'єкт торгівлі (здійснювала торгівлю косметикою та насінням) з розкладного лотка на тротуарі біля будинку № 4 по вул. Сенаторки Левчанівської у м. Луцьку.

Суд першої інстанції, даючи правову оцінку діям відповідача Поліщука Р.В. вказав, що останній на місці виявлення порушення, не представився та не пред'явив службове посвідчення, не роз'яснив підстав складання протоколу, не роз'яснив правопорушнику її права та обов'язки, складання протоколу відбулося без участі свідків, які у ньому вказані. Крім того, в протоколі не зазначено місця його складання, а час складання повністю збігається з часом виявлення правопорушення. Також, протокол не було оголошено правопорушнику. Суд першої інстанції також вказав на відсутність повноважень на складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки відсутнє нормативно-правове регулювання діяльності муніципальної поліції в системі органу місцевого самоврядування - Луцької міської ради. Стосовно вимог позивача до відповідача Поліщука С.В., суд першої інстанції зазначив аналогічні порушення. Крім того, вказав на порушення вимог ст.259 КУпАП, що полягало у триманні правопорушника в приміщенні Луцького відділу поліції понад одну годину.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначені у Законі України «Про благоустрій населених пунктів», який спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Відповідно до положень вказаного Закону, благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Територія - це сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об'єктів загального користування: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об'єктів, об'єктів промисловості, комунально-складських та інших об'єктів у межах населеного пункту.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Рішенням Луцької міської ради № 44/2 від 29.07.2009 були затвердженні Правила благоустрою міста Луцька (далі-Правила), які встановлюють та регулюють права і обов'язки учасників правовідносин у галузі благоустрою території міста, визначають комплекс заходів, необхідних для забезпечення чистоти і порядку в місті.

Дія цих Правил поширюється на підприємства, установи, організації незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють свою діяльність без створення юридичної особи, громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.

Правила містять загальнообов'язкові на території міста норми, за порушення яких передбачена відповідальність згідно з КУпАП і обов'язкові до виконання усіма юридичними та фізичними особами на території міста.

Згідно п.2.5.5.1.20 вказаних правил, забороняється розташування об'єктів торгівлі на усій території міста, крім спеціально призначених для торгівлі місць.

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 528-1 від 02.08.2012 «Про правила розміщення та функціонуванням тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Луцька» визначено, що встановлення місця торгівельного об'єкта визначається рішенням виконавчого комітету за заявою поданою суб'єктом господарювання або громадянином.

За приписами ст.42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 255 цього Кодексу передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати : посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до п.3.4 та п.п.3.4.4 розділу ІІІ Положення про департамент муніципальної поліції Луцької міської ради, затверджений рішенням міської ради № 76/143 від 30.07.2015 та посадової інструкції інспектора відділу протидії стихійній торгівлі департаменту муніципальної поліції, затвердженої розпорядженням міського голови № 52-ра від 28.08.2015, працівники департаменту при виконанні покладених на них обов'язків мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

В свою чергу, статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, який має відповідати вимогам, передбаченим ст.256 КУпАП.

На підставі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до статті 278 КпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Частиною 1 статті 71 цього Кодексу передбачено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведені норми в своїй сукупності вказують не тільки на обов'язок відповідача - суб'єкта владних повноважень довести правомірність прийнятого рішення чи вчинення дії, а також на обов'язок позивача спростувати правову позицію останнього.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 поставила свої підписи в усіх запропонованих графах протоколу, в тому числі була ознайомлена з правами та обов'язками, вручення його копії та інше. Дану обставину не заперечила в судовому засіданні позивач.

Частинами 1, 2 статті 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, взявши до уваги покази свідків дав їм не вірну правову оцінку, зазначивши, що вони не були присутніми при складанні протоколу, тим самим прийшовши до висновку про наявність ознак протиправності в діях відповідачів при складанні протоколу.

При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З врахуванням встановлених судом апеляційної інстанції обставин, а також беручи до уваги зазначені вище правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що наявність підпису свідка в протоколі про адміністративне правопорушення, має правове значення для органу чи посадової особи, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення і якій надано право оцінювати цей доказ. При цьому, на думку колегії суддів, сам факт підписання протоколу після його складання жодним чином не свідчить про протиправність дій відповідачів.

Стосовно висновків суду першої інстанції про наявність в діях відповідачів ознак протиправності у зв'язку з тим, що останні не представилися та не надали службове посвідчення, а також незаконне утримання понад одну годину в приміщенні відділу поліції, колегія суддів звертає увагу на таке.

В ході апеляційного розгляду позивач не надала належних та допустимих доказів в спростування доводів апелянта та відповідача.

Крім того, частиною 1 статті 259 КУпАП передбачено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України чи до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю - до органів Служби безпеки України її співробітником. Доставлення порушника з числа кадрових співробітників розвідувального органу України при виконанні ним своїх службових обов'язків здійснюється тільки у присутності офіційного представника цього органу.

Частинами 9 та 10 цієї статті передбачено, що доставлення порушника має бути проведено в можливо короткий строк. Перебування доставленої особи у штабі громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадському пункті з охорони громадського порядку, приміщенні виконавчого органу сільської, селищної ради не може тривати більш як одну годину, якщо не встановлено інше.

Таким чином, наведена норма чітко визначає, скільки часу і де може утримуватися особа, яку доставлено для складання протоколу про адміністративні правопорушення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, в якому зафіксовані певні обставини, відтак сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов'язки суб'єкта господарювання та не є обов'язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії.

Відтак, такий документ є виключно способом фіксування певних обставин, а не актом індивідуальної дії, крім того, перевірка правильності його складення повинна поряд з іншим здійснюватися уповноваженим органом при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Отже, заявлені позивачем вимоги до інспекторів муніципальної поліції Луцької міської ради Поліщука Р.В. та Поліщука С.В. про визнання протиправними та скасування протоколів про адміністративне правопорушення, мають бути вирішені органом, до компетенції якого віднесено розгляд справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, у порядку, передбаченому нормами КУпАП, заявлені позивачем вимоги не є тим рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, а тому встановлена ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів на даний спір не поширюється.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З врахуванням того, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу департаменту муніципальної поліції Луцької міської ради задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2016 року по справі № 161/5061/16-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до інспекторів муніципальної поліції Луцької міської ради Поліщука Романа Валентиновича та Поліщука Сергія Валентиновича про визнання дій по складанню протоколів про адміністративне правопорушення протиправними, визнання їх протиправними та скасування - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О.Яворський

С.П.Нос

Повний текст постанови складений 20.09.2016.