Справа № 743/935/16-а
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/935/16-а
Провадження №: 2-а/743/103/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,

при секретарі НЕРУС Н.І.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду адміністративну справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду

України

про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Ріпкинського РО ПФУ, в якому просила визнати протиправними дії Ріпкинського РО ПФУ щодо відмови їй у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати Ріпкинське РО ПФУ призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 29 липня 2016 року, обґрунтовуючи позов тим, що вона з 1 серпня 1986 р., за виключенням певних періодів, працювала викладачем музичної школи та школи мистецтв в смт.Ріпки, стаж на цих посадах становив 29 років 9 місяців 10 днів. Вона зверталась 29 липня 2016 р. зверталась до Ріпкинського РО ПФУ з заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розпорядженням начальника Ріпкинського РО ПФУ від 4 серпня 2016 р. їй відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вважає дії відповідача протиправними, так як вони не ґрунтуються на чинному законодавстві.

23.08.2016 року на адресу суду від Ріпкинського РО ПФУ надійшло письмове заперечення проти позову, в якому вони просять відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що їх дії є правомірними. Одночасно просили розглядати справу у їх відсутність. Суть заперечень проти позову зводиться, до того, що ОСОБА_1 29 липня 2016 р. зверталась до Ріпкинського РО ПФУ з заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, розпорядженням начальника Ріпкинського РО ПФУ від 4 серпня 2016 р. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до п. 2 Розділу ХV Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вважають, відмову в призначенні пенсії правомірною, з тих підстав, що робота на посаді викладача в Ріпкинській дитячій музичній школі та Позашкільному навчальному закладі «Ріпкинська школа мистецтв» не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, так як Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу рокі, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909 не передбачена. Крім того, вказують, що відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963 Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників посади вчителів, посада викладача в позашкільному закладі не відносяться до категорії педагогічних працівників.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позов з підстав, вказаних в ньому. Наголосила, що після відмови в призначенні пенсії, вона з 9 серпня 2016 р. повернулась на роботу. Вказала, що в разі призначення пенсії, вона буде працювати і далі, розуміючи, що пенсійні виплати їй будуть виплачуватись тільки при залишені роботи.

Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи ОСОБА_1, суд приходить до такого висновку.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, їй виповнилось 50 років, з її трудової книжки вбачається, що остання з 1 серпня 1986 року по 31 жовтня 1998 року працювала в Ріпкинській дитячій музичній школі викладачем по класу скрипки, з 18.01.1999 р. по 11.04.2008 р. працювала в Ріпкинській дитячій музичній школі викладачем по класу скрипки, з 11.04.2008 р. по 28.07.2016 р. працювала викладачем по класу скрипки в Позашкільному навчальному закладі «Ріпкинська школа мистецтв», з 9 серпня 2016 р. по даний час працює викладачем по класу скрипки в Позашкільному навчальному закладі «Ріпкинська школа мистецтв».

По справі встановлено, що 29 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Ріпкинського РО ПФУ з заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З матеріалів пенсійної справи на ОСОБА_1 вбачається, що її загальний стаж, на 30 червня 2016 р., становив 33 роки 8 місяців 16 днів, а стаж на роботі на посаді викладача по класу скрики в музичній школі та школі мистецтв, на момент призначення пенсії, становив 29 років 9 місяців 10 днів.

Згідно розпорядження начальника Ріпкинського РО ПФУ від 4 серпня 2016 р. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до п. 2 Розділу ХV Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з тих підстав, що робота на посаді викладача в Ріпкинській дитячій музичній школі та Позашкільному навчальному закладі «Ріпкинська школа мистецтв» не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, так як Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу рокі, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909 не передбачена.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 р. - не менше 25 років та після цієї дати:

- з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

- з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

- з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

- з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

- з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

- з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

- з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

- з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

- з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

- з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення:

які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту;

ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку:

50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року;

50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року;

51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року;

51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року;

52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року;

52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року;

53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року;

53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року;

54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року;

54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року;

55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Відповідно ст. 21 Закону України "Про позашкільну освіту" педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Виходячи з правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 25 травня 2016 р. в справі 419/794/15-а, необхідними умовами для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є досягнення певного віку, наявність спеціального стажу роботи та посади, що дає право на призначення пенсії згідно з переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу років.

При цьому, посада викладача в таких позашкільних навчальних закладах, як в музичній школі та в школі мистецтв цим переліком не передбачена.

Натомість цим переліком передбачені такі посади в позашкільних навчальних закладах, як директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Крім того, згідно примітки 3 до Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Так, згідно Переліку закладів, організацій та посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року №1397, було передбачено посаду викладача в музичній школі, яка належала до навчальних закладів та дитячих установ.

Слід зауважити, що з листа Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 р. №01-3/133-02-2 вбачається, що за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України, Кабінет Міністрів України погодився поширити на викладачів музичних художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р., без внесення змін до неї /доручення Кабінету Міністрів України від 06.01.95 №397/21/.

В той же час, наявність доручення Кабінету Міністрів України від 06.01.95 №397/2, без відповідних змін до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу рокі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909, виходячи з правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 25 травня 2016 р. в справі 419/794/15-а, не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивача на посаді викладача в позашкільних закладах освіти.

Згідно ч. 2 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд вважає, що слід відступити від правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 25 травня 2016 р. в справі 419/794/15-а, виходячи з такого.

Згідно ст. 4 Закону України "Про позашкільну освіту" позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про позашкільну освіту" та Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 №433, до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші.).

Відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963 Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей відносяться до категорії педагогічних працівників.

При вирішенні даного спору слід виходити не з формальної різниці між словами «педагог», «вчитель», «викладач», а з їх семантичного змісту та з урахуванням складових професії, яку вони визначать. Так, серед загальновживаних семантичних тлумачень зазначених слів педагог - це особа, яка веде викладацьку й виховну роботу або розробляє проблеми педагогіки; учитель (вчитель) - особа, яка навчає, викладає який-небудь навчальний предмет у школі; викладач - той, хто читає лекції, веде уроки в учбових закладах.

Отже, семантичний зміст визначень «педагог», «вчитель», «викладач» є тотожними між собою. Відповідно особи, що обіймають зазначені посади, фактично здійснюють аналогічні професійні функції.

Аналіз наведених норм в сукупності та визначення понять «педагог», «вчитель», «викладач» дають підстави стверджувати, що в даному випадку формальний підхід до різниці в зазначенні посади позивачки в трудовій книжці та посад, що передбачені Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров'я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не може позбавляти особу права на призначення пенсії за вислугу років.

Крім того, судом враховується те, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України у рішеннях від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини Так, у п. 47 рішення від 3 квітня 2008 року у справі «Корецький та інші проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що закон має бути доступний для конкретної особи і сформульований достатньо чітко для того, щоб вона могла передбачити в розумних межах, виходячи з обставин справи, ті наслідки, які може спричинити дія. Щоб положення національного закону відповідали цим вимогам, він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані конвенцією.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 досягла 50-річного віку, має достатній спеціальний педагогічний стаж (29 років 9 місяців 10 днів), те, що робота на посаді викладача в музичній школі та в школі мистецтв, з наведених вище підстав, дає права на пенсію за вислугу років, суд знаходить, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити, визнати протиправними дії Ріпкинського ОУ ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати Ріпкинське ОУ ПФУ призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 29 липня 2016 року.

Той факт, що ОСОБА_1 з 9 серпня 2016 р. зарахована на посаду викладача по класу скрипки в Позашкільний навчальний заклад «Ріпкинська школа мистецтв», не може бути перешкодою в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, передбачено умову призначення пенсії за вислугу років, а саме звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії станом на день звернення до органу ПФУ, в даному випадку, станом на 29 липня 2016 р. - момент звернення до Ріпкинського ОУПФУ з заявою про призначення вказаного виду пенсії, ОСОБА_1 дотрималась вказаних умов та звільнилась з роботи, що давала право на цей вид пенсії.

Крім того, вказаним Порядком передбачено, що у разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Відтак, орган Пенсійного фонду, виконавши вказану постанову суду та призначивши позивачці пенсію за вислугу років, зобов'язаний буде припинити виплату пенсії, на час її роботи.

Згідно ст. 94 КАС України слід присудити позивачці судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України.

Керуючись ст.ст. 2, 6-12, 69-71, 94, 158-163, 167, 244-2, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Ріпкинське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 29 липня 2016 року.

Присудити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (Код ).

Постанова відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 186, ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий В.Б.Сташків