Справа № 461/1087/16-а
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року Справа № 876/5104/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Каралюса В.М., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 21.06.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про порушення митних правил, зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС і просив визнати протиправними дії заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_5 щодо винесення постанови в справі про порушення митних правил від 05.02.2016 року № 2657/20910/15, якою громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України (далі МК України), визнати протиправною та скасувати постанову від 05.02.2016 року у справі про порушення митних правил № 2657/20910/15, закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення, вилучений автомобіль «PEUGEOT 306» реєстраційний номер LU4108С повернути власнику громадянину ОСОБА_6 ОСОБА_1

Галицький районний суд постановою від 21.06.2016 року в задоволенні позову відмовив.

Постанову суду першої інстанції оскаржив в апеляційному порядку Позивач, просить скасувати рішення районного суду та задовольнити позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що висновки суду щодо ввезення ним 03.04.2014 року на територію України легкового автомобіля не відповідають наявним у справі доказам. Суд першої інстанції не вжив всіх передбачених законом заходів щодо встановлення обставин справи, безпідставно не дослідив докази, які спростовують висновки відповідача про винуватість Позивача у порушенні митних правил та про дослідження яких заявляв клопотання ОСОБА_1

Вислухавши суддю-доповідача, Позивача та його представників, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, представника відповідача, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 07 листопада 2015 року державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_7 складено протокол про порушення митних правил № 2657/20910/15 відносно громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_1. Згідно даного протоколу 07.11.2015 року в ході митного контролю транспортного засобу «PEUGEOT 306» реєстраційний номер LU4108С, на якому ОСОБА_1 прямував з ОСОБА_6 в Україну, встановлено, що 03.04.2014 року Позивач ввіз на територію України через митний пост «Рава-Руська» Львівської митниці в режимі тимчасового користування та не вивіз за межі митної території України у встановлений частиною 1 ст. 380 МК України строк автомобіль марки «MERSEDES-BENZ E290», VIN № WDB2100171A197083, реєстраційний номер SK5529T, країна реєстрації ОСОБА_6. Інформації про поміщення ввезеного автомобіля в інший митний режим, а також про не вивезення автомобіля внаслідок аварії, дій непереборної сили, третіх осіб не встановлено. Таким чином, ОСОБА_1 перевищив термін тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу більше ніж на 10 діб.

05.02.2016 року заступником начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_5 винесено постанову № 2657/20910/15 в справі про порушення митних правил, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Частиною 1 статті 381 МК України передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Згідно частин 1, 5, 6 ст.. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування.

Відповідно до частини 3 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.. 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці пять діб.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Позивач перевищив граничний термін тимчасового ввезення транспортного засобу, встановлений ст.. 380 МК України, більш ніж на 10 діб, а тому був обґрунтовано притягнутий посадовою особою Відповідача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду не погоджується з таким висновком суду попередньої інстанції.

Судом першої інстанції безпідставно відкинуті надані Позивачем докази про те, що він перетинав кордон України не на легковому автомобілі «MERSEDES-BENZ E290», VIN № WDB2100171A197083, реєстраційний номер SK5529T, а на автобусі номерний знак НОМЕР_1.

Так, з повідомлень Прикордонної служби ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_1 03.04.2014 року вїхав з території ОСОБА_6 в Україну в автобусі з реєстраційним номером ВС8487СН, а транспортним засобом марки MERSEDES реєстраційний номер SK5529T подорожували в той час інші особи (всі громадяни України). При цьому, в автобусі, в якому слідував ОСОБА_1, перебувало 30 осіб. Згідно контрольного талону митного поста «Рава-Руська» та повідомлення Львівського прикордонного загону 03.04.2016 року в автобусі «Сетра» номерний знак НОМЕР_1 в Україну вїхало також 30 осіб.

Квитком на автобус, оформленим на імя Позивача, також підтверджується здійснення ним поїздки 03.04.2014 року з ОСОБА_6 в Україну.

Судом апеляційної інстанції безпосередньо в судовому засіданні був оглянутий оригінал квитка, наданий позивачем.

Цими доказами підтверджується позиція позивача про його вїзд в Україну 03.04.2014 року не на легковому автомобілі, а на автобусі і будь-якої оцінки їм районний суд не дав.

Також даними доказами та повідомленнями Львівського прикордонного загону про відсутність порушень щодо перетину кордону 03.04.2014 року підтверджується неможливість одночасного вїзду в Україну позивача легковим автомобілем та автобусом.

Доказів, які б спростовували надані позивачем докази щодо неможливості вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності, відповідачем не надано ні районному суду, ні суду апеляційної інстанції.

Заслуговують на увагу також доводи апелянта про те, що згідно пункту 7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, власник транспортного засобу або уповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів:

що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом;

митної декларації - у разі потреби;

ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України);

що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні);

паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо;

довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

За повідомленням сторони Відповідача копії таких документів в неї відсутні.

Не давши оцінки всім названим доказам та доводам Позивача, суд першої інстанції висновок про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил побудував виключно на наданих Відповідачем витягах із автоматизованих систем митного оформлення, якими підтверджується вїзд Позивача 03.04.2014 року в Україну на легковому автомобілі. Посилаючись на покази свідка ОСОБА_8, суд першої інстанції навів їх у перекрученому вигляді, продублювавши текст оскарженої постанови про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, тоді як в суді даний свідок не зміг впевнено підтвердити обставини фіксації в автоматизованій системі відомостей про водія автомобіля марки MERSEDES реєстраційний номер SK5529T.

Відповідно до частини 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст.. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Відповідно до положень ст.. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Ст.. 531 МК України встановлено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Таким чином, враховуючи, що дослідженими доказами спростовано вину Позивача у вчиненні порушення митних правил, слід визнати, що оскаржувана постанова Відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не відповідає критеріям, визначеним частиною 3 ст. 2 КАС України щодо обґрунтованості, добросовісності та розсудливості.

Тому, на думку колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, вина Позивача у вчиненні порушення митних правил не доведена, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. У звязку з цим для винесення оскарженої постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не було законних підстав.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправними дій посадової особи Відповідача заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_5 щодо винесення постанови про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а також про визнання протиправною і скасування вказаної постанови.

Вимога позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути задоволена, оскільки такі дії є виключною компетенцією органу чи посадової особи, що розглядає справу про вчинене адміністративне правопорушення.

Вимога про повернення Позивачу вилученого автомобіля також не може бути задоволена у звязку з її передчасністю. Тимчасове вилучення належного Позивачу автомобіля здійснено у відповідності до частини 3 ст. 511 МК України. Вирішення долі даного транспортного засобу є компетенцією органу, який його вилучив. У справі відсутні докази протиправних дій Відповідача щодо вилученого транспортного засобу, в тому числі і протиправної відмови в його поверненні Позивачу.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції зокрема є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З відповідача відповідно до частини 1 ст. 94 КАС України підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 160, 162, 163, 196, 202, 207 КАС України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 21.06.2016 року у справі № 461/1087/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про порушення митних правил, зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_5 щодо винесення постанови в справі про порушення митних правил від 05.02.2016 року № 2657/20910/15, якою притягнуто громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_1 (Pukar Roman), ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 481 МК України.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 05.02.2016 року № 2657/20910/15, винесену заступником начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_5, якою притягнуто громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_1 (Pukar Roman), ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 481 МК України.

В іншій частині позову відмовити.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень відповідача, Львівської митниці ДФС на користь позивача, ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1157 (одна тисяча сто пятдесят сім) грн.. 54 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого адміністративного суду.

Головуючий: В.С. Затолочний

Судді: В.М. Каралюс

ОСОБА_9

Повний текст постанови виготовлено 16.09.2016