Справа № 804/2581/16
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2016 рокусправа № 804/2581/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу первинної професійної спілки «Правозахисники країни»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року

у справі №804/2581/16

за позовом первинної професійної спілки «Правозахисники країни»

до тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

третя особа начальник Красногвардійського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_1

про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року первинна професійна спілка «Правозахисники країни» звернулася у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа начальник Красногвардійського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_1 про визнання протиправними та незаконними дій, що виразилися у не розгляді вимоги №26 від 02 квітня 2016 року про розірвання трудового договору (контракту) та зобов'язання розглянути вимогу про розірвання трудового договору (контракту) з третьою особою в порядку передбаченому статтею 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статті 45 Кодексу законів про працю України.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, первинна професійна спілка «Правозахисники країни» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

У письмових запереченнях відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, первинна професійна спілка «Правозахисники країни» звернулася до начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з вимогою від 02 квітня 2016 року №26 про розірвання трудового договору (контракту) з керівником в порядку статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статті 45 Кодексу законів про працю України (а.с. 16).

За змістом вимоги, профспілковий комітет як виборний орган первинної професійної спілки «Правозахисники країни» на своєму засіданні 01 квітня 2016 року, розглянув питання про факт порушення вимог статті 45 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності» керівником Красногвардійського відділення поліції ДВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підполковником поліції ОСОБА_1, що виразилось у несвоєчасному наданні відповіді на запит профспілки №12 від 17 березня 2016 року та документально підтверджується листом Красногвардійського відділення поліції за №37.6/1099 від 30 березня 2016 року.

Крім того у вимозі зазначалося, що профспілка має певну інформацію про існування доказів проведення загального збору особового складу Краногвардійського відділення поліції 14 березня 2016 року о 19.00 годині, що доводить вину посадових осіб у наданні неправдивої інформації, та володіє інформацією, про порушення зазначеною посадовою особою вимог законодавства України «Про працю» та наказу начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №150 від 26 січня 2016 року в частині належної організації ведення обліку служби у вихідні, святкові, неробочі дні та у нічний час.

На підставі викладеного профспілковий комітет первинної професійної спілки «Правозахисники країни» вимагав розірвати трудовий договір (контракт) з керівником Красногвардійського відділення поліції ДВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, підполковником поліції ОСОБА_1

У відповідь на вищевказану вимогу, листом від 12 квітня 2016 року №2082/Рп начальник Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області повідомив позивача про те, що його вимога про розірвання трудового договору (контракту) з керівником розглянута, проте, з урахуванням відсутності відповідного колективного договору між Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області та первинною професійною спілкою «Правозахисники країни» на час надання відповіді, відсутні правові підстави для розгляду цієї вимоги відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», та відсутній спеціальний закон, який би регулював особливості застосування Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» в органах Національної поліції, зокрема, щодо врахування норм права, що регулюють порядок проходження служби в органах та підрозділах поліції у відносинах з профспілковими органами (а.с. 17).

Також в листі повідомлялося, що у зв'язку з відсутністю відповідної колективної угоди між Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області та первинною професійною спілкою «Правозахисники країни» запит позивача від 17 березня 2016 року №12 розглянутий Красногвардійським відділенням поліції ДВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області не в порядку статті 45 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а згідно з вимогами Закону України «Про звернення громадян» з додержанням термінів, передбачених статтею 20 зазначеного Закону, у зв'язку із чим порушень діючого законодавства у діях посадових осіб Головного управління Національної поліції не виявлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що первинна професійна спілка «Правозахисники країни» не є професійною спілкою працівників поліції у розумінні приписів частини 11 статті 62 та частин 1, 2 статті 104 Закону України «Про Національну поліцію», що утворюється в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських, колективний договір між позивачем та Головним Управлінням національної поліції в Дніпропетровській області не укладався, на вимогу позивача про розірвання трудового договору (контракту) з керівником, відповідачем надано ґрунтовну відповідь.

За доводами первинної професійної спілки «Правозахисники країни», представництво інтересів членів профспілки у взаємовідносинах з роботодавцями, державними органами та органами місцевого самоврядування здійснюється відповідно до законів України, а не лише на основі системи колективних договорів та угод. Відсутність колективної угоди, договору між роботодавцем та профспілковою організацією ніяк не звужує прав профспілок у здійсненні своїх повноважень відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Вимога від 02 квітня 2016 року №26 про розірвання трудового договору (контракту) з керівником заявлена безпосередньо в порядку статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статті 45 Кодексу законів про працю України. Працівники поліції з метою захисту своїх соціальних прав можуть бути членами будь-якої професійної спілки, яка в свою чергу обмежена у свої діяльності Законом України «Про національну поліцію».

Суд апеляційної інстанції погоджується з правовою позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначає особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок.

За змістом статті 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі; член профспілки - особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, навчальному закладі або об'єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об'єднаннями громадян.

Статтею 3 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено сферу дії цього закону та встановлено, що його дія поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об'єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об'єднання, а також на державні органи та органи місцевого самоврядування.

Особливості застосування цього Закону у Збройних Силах України (для військовослужбовців), Національній поліції, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України встановлюються відповідними законами.

Частинами 1, 2 статті 104 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що для захисту своїх прав та законних інтересів працівники поліції можуть утворювати професійні об'єднання та професійні спілки відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Професійні спілки поліції здійснюють свої повноваження із урахуванням обмежень, що накладаються на працівників поліції цим Законом. Професійним спілкам працівників поліції та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь.

Відповідно до частини 11 статті 62 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських відповідно до вимог законодавства можуть утворюватися професійні спілки. Обмеження прав професійних спілок поліцейських порівняно з іншими професійними спілками не допускається.

Згідно з положеннями Статуту первинної професійної спілки «Правозахисники країни» (а.с. 7-13) профспілка об'єднує працівників в області права установ, організацій, підприємств, банківських та фінансових установ, страхових компаній і суміжних за родом діяльності інших організацій незалежно від форм власності та видів господарювання, що знаходяться на території Самарського району міста Дніпропетровська, учнів та студентів, які навчаються у відомчих навчальних закладах, розташованих на території Самарського району міста Дніпропетровська та осіб, які звільнились у зв'язку з виходом на пенсію з установ, або тимчасово не працюють та мешкають на території Самарського району міста Дніпропетровська.

Пунктом 1.5. Статуту визначено, що статус профспілки - первинна. Вказаний статус профспілки відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» означає, що профспілка об'єднує своїх членів, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах організаціях або у фізичних осіб. Профспілка створена за територіальною ознакою сфери діяльності.

За змістом розділу 3 Статуту членство в профспілці є добровільним, вступ до профспілки проводиться в індивідуальному порядку за особистою письмовою заявою, забороняється подвійне членство у профспілках. Члени профспілки перебувають на обліку в профспілковій організації за місцем роботи, служби навчання, пенсіонери - за останнім місцем роботи або служби перед виходом на пенсію.

Отже, враховуючи положення Статуту позивача, членство у первинній професійній спілці «Правозахисники країни» є індивідуальним, пов'язане, зокрема, з волевиявленням на це конкретної особи, а не лише з професійною (галузевою) належністю, профспілкове членство не є автоматичним, абстрактним.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що первинна професійна спілка «Правозахисники країни» не є професійною спілкою працівників поліції у розумінні приписів частини 11 статті 62 та частин 1, 2 статті 104 Закону України «Про Національну поліцію», що утворюється в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських, оскільки не утворена безпосередньо в органі поліції, та є сторонньою профспілкою відносно відповідача та третьої особи.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що позивачем не надано доказів на підтвердження членства поліцейських районних відділень поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області у первинній професійній спілці «Правозахисники країни», з урахуванням створення за територіальною ознакою Самарського району м. Дніпропетровська, знаходженням третьої особи на території Чечелівського (Красногвардійського) району м. Дніпра, відповідача на території Шевченківського (Бабушкінського) району м. Дніпра.

У вимозі позивача від 02 квітня 2016 року зверненої до відповідача, також не міститься жодного посилання про членство будь-якого працівника Національної поліції у первинній професійній спілці «Правозахисники країни».

Згідно з частиною 4 статті 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» представництво інтересів членів профспілки у взаємовідносинах з роботодавцями, державними органами та органами місцевого самоврядування здійснюється на основі системи колективних договорів та угод, а також відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 10 Кодексу законів про працю України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Статтею 20 вказаного Закону передбачено право профспілок, їх об'єднань на ведення колективних переговорів та укладання колективних договорів і угод, а також здійснення контролю за їх виконанням.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» у колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, в тому числі і щодо нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та інше).

Статтею 15 Закону України «Про колективні договори і угоди» встановлено, що контроль за виконанням колективного договору, угоди проводиться безпосередньо сторонами, що їх уклали, чи уповноваженими ними представниками.

Фактичними обставинами справи підтверджується, що на час виникнення спірних відносин, між первинною професійною спілкою «Правозахисники країни» та Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області колективний договір не укладався.

Статтею 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що профспілкові органи мають право вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, про колективні договори та угоди. Вимога профспілкових органів про розірвання трудового договору (контракту) є обов'язковою для розгляду і виконання. У разі незгоди з нею керівник, стосовно якого прийнято рішення, або орган чи особа, від яких залежить звільнення керівника, можуть у двотижневий строк оскаржити рішення профспілкового органу до місцевого суду. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.

За змістом статті 45 Кодексу законів про працю України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість вимог та про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу первинної професійної спілки «Правозахисники країни» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим