Справа № 463/3006/16-а
Суддя: Лакомська Ж. І.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Львів 463/3006/16-а

2-а/463/170/16

Личаківський районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді - Лакомської Ж. І.

з участю секретаря - Скочко А.В.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача -Полуліх Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова провизнання дій неправомірними, зобов»язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова провизнання дій неправомірними, зобов»язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивує тим,що він є інвалідом ІІІ групи з дитинства по зору. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 16.02.2016 року серії 10ААВ №847975 йому продовжено інвалідність та призначено виплату пенсії по інвалідності. Одночасно з 2010 року він працює у Департаменті економічної політики Львівської міської ради та є посадовою особою органу місцевого самоврядування. З 01.04.2015 року управлінням Пенсійного Фонду України в Личаківському районі м.Львова йому припинено виплату пенсії, призначеної як інваліду ІІІ групи з дитинства. 05.05.2016 року він звернувся з запитом до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова з приводу припинення виплати пенсії, на даний запит він отримав відповідь про те, що припинення виплати пенсії зумовлене з змінами у законодавстві. Зокрема відповідачем зазначено,що згідно з законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» було внесено зміни до ст.47 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», відповідно зазначених змін у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року інвалідам ІІІ групи не передбачено виплату пенсії впродовж роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів». В подальшому Законом України від 24.12.2015 року №911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» обмеження щодо виплати пенсії було продовжено з 01.01.2016 до 31.12.2016 року. Вважає дії Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова неправомірними, такими, що порушують його конституційні права. Внаслідок дій відповідача, йому як інваліду по захворюванню очей спричинено значну моральну шкоду, яку з врахуванням тривалості та глибини моральних та фізичних страждань він оцінює в розмірі 7000 гривень. З врахуванням наведених мотивів, просить визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення йому з 01.04.2015 року виплати пенсії, як інваліду третьої групи з дитинства та зобов»язати відповідача поновити йому виплату пенсії з 01.06.2016 року,стягнути з відповідача на його користь 7000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав,дав пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просив позов задоволити.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова - Полуліх Н.І. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, дала пояснення аналогічні поданим письмовим запереченням, також пояснила,що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особи, що працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру» пенсії, призначені відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються. Тому ввжає, дії відповідача правомрінити, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про те,що позов підлягає до задоволення частково з наступних мотивів:

В судовому засіданні встановлено,що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи з дитинства по зору. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 16.02.2016 року серії 10ААВ №847975 (а.с.8). Позивач працює у Департаменті економічної політики Львівської міської ради та є посадовою особою органу місцевого самоврядування.

З 01 квітня 2015 року набули чинності норми «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особи, на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру» пенсії, призначені відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються. В подальшому Законом України від 24.12.2015 року №911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» обмеження щодо виплати пенсії було продовжено з 01.01.2016 до 31.12.2016 року.

На звернення до відповідача позивач отримав відповідь про те,що припинення виплати пенсії зумовлене з змінами у законодавстві (а.с.11-12).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом».

За загальним правилом установленим ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» передбачено,що пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування і після припинення роботи.

Статтею 36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів, яке здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.

Відтак суд приходить до висновку про те,що органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні сприяючи забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного нарівні з іншими громадянами.

Посилання відповідача на ст. 47 Закону України ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним, оскільки вказана норма розповсюджується на осіб, яким пенсія призначена відповідно до Законів України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів».

За правилами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормою ст. 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цьогоКодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З врахуванням наведених мотивів суд приходить до висновку про те,що позовні вимоги в частині визнання дій Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова

протиправними та зобовязання вчинити дії за період з 01.04.2015 року по 23.12.2015 року слід залишити без розгляду, оскільки позивач звернувся з такими з пропуском строку на звернення до адміністративного суду встановленого ст. 99 КАС України.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова щодо припинення позивачу з 01.04.2015 року виплати пенсії, як інваліду третьої групи з дитинства,зобов»язання Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова поновити позивачу виплату пенсії з 01.06.2016 року,зобов»язання Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії як інваліду третьої групи з дитинства за період з 24.12.2015 року по 31.05 2016 року такі є підставними та підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд приходить до наступних висновків:

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином оцінивши докази по справі суд приходить до висновку про те, що позивачем не представлено суду доказів наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, тому позов не підлягає до задоволення і в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова провизнання дій неправомірними, зобов»язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова щодо припинення з 01.04.2015 року виплати пенсії ОСОБА_1, як інваліду третьої групи з дитинства.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.06.2016 року.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії як інваліду третьої групи з дитинства за період з 24.12.2015 року по 31.05 2016 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії в частині позовних вимог з 01.04.2015 року по 23.12.2015 року - залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львована користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одну гривню),20 копійок.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду з дотриманням порядку та строків, що передбачені ст.ст. 185 - 187 КАС України.

Суддя: Лакомська Ж. І.