Справа № 2а-480/2010
Суддя: Мірошниченко Н. В.
Дата ухвалення: 2010-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2010 року Справа № 2а-480/10

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мірошниченко Н.В.,

при секретарі Поляковій Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська

про стягнення щомісячної соціальної допомоги дітям війни, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2010 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, у звязку з чим згідно ст. 6 зазначеного вище Закону, має право на отримання щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Незважаючи на це у період з 01.01.2009 р. до часу звернення до суду така допомога їй не виплачується у належному розмірі, що позивач вважає неправомірним. На підставі викладеного просила суд поновити строк позовної давності у спірних правовідносинах як пропущений з поважної причини, визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська (далі-відповідач) у відповідній частині неправомірними, зобовязати відповідача перерахувати та сплатити на користь позивача заборгованість з виплати щомісячної соціальної допомоги за періоди з 01.01.2009 р. по дату ухвалення рішення у справі.

Позивач у судове засідання не зявилася, просила розглянути справу за її відсутності на підставі наявних матеріалів.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.03.2010 р. позов не визнала, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що для нарахування та виплати підвищення дітям війни згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у спірні періоди немає законних підстав. Починаючи з 01.01.2008 року позивачу вже виплачується надбавка як „дитині війни згідно зі ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, ст. 14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян.

В судове засідання 12.04.2010 сторони не зявилися.

Заслухавши пояснення у судовому засіданні 23.03.2010р. представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачеві, яка має статус дитини війни відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни, УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська була призначена та виплачується пенсія, що у 2009 р. нараховувалася без врахування підвищення її розміру на 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Так, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач оспорює правомірність визначення відповідачем розміру пенсії, що виплачувалася їй у період з 01.01.2009 р. по дату ухвалення рішення у справі.

Станом на початок спірного періоду питання підвищення розміру пенсії для дітей війни були врегульовані положеннями ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, якою було визначено, що для осіб, що мають відповідний статус, розмір пенсії, довічного утримання або соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

З 01.01.2008 року набрав чинності Закон України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, пп. 2 п. 41 розділу ІІ якого розмір підвищення пенсії був прирівняний до надбавки, встановленої для учасників війни.

22.05.2008 року Конституційним Судом України було ухвалене рішення у справі № 10-рп/2008, яким визнані неконституційними положення пп. 2 п. 41 розділу ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. У звязку з цим законодавство, що регулює спірні питання, повернулося до стану, що існував до набрання чинності згаданим Законом України.

Згідно ст. 73 Закону України Про Конституційний Суд України акти, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей відповідних законів, що визнані неконституційними, а також, що рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як встановлено ч.2 ст. 3 Закону України Про соціальний захист дітей війни державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У 2009 році та у 2010 році зміст статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не змінювався та розмір підвищення не корегувався, тому розмір підвищення до пенсії як дитині війни має бути таким як і у 2007-2008 роках. За таких обставин позовні вимоги, заявлені щодо періоду з 01.01.2009 р. по дату ухвалення рішення у справі, а саме по 12.04.2010 року, підлягають задоволенню.

Як зазначено ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до суду у спірних правовідносинах суд вважає таким, що не пропущений, оскільки позивач оспорює правомірність визначення відповідачем розміру пенсії, що виплачувалася їй у період з 01.01.2009 р. Крім того, строк позовної давності у даних спірних правовідносинах застосуванню не підлягає, оскільки підвищення до пенсії, яке передбачене ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, є складовою пенсії, а згідно ч. 2 ст. 87 Закону України Про пенсійне забезпечення суми пенсій, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 152 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, ст. ст. 71, 94, 99-102, 158 163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська в частині виплати ОСОБА_1 пенсії у період з 01.01.2009 р. по 12.04.2010 р. без урахування підвищення, встановленого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок пенсії, що була виплачена ОСОБА_1 у період з 01.01.2009 р. по 12.04.2010 р. з урахуванням права отримувача пенсії на її підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, та виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між розрахованою та фактично виплаченою сумами.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частин постанови з дня складання постанови у повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження, і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги або шляхом подання апеляційної скарги у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Н.В.Мірошниченко