Справа № 22а-8572/11
Суддя: Пікуль В. П.
Дата ухвалення: 2011-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-8572/11 Головуючий у 1-й інстанції Чабатенко В.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2011 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі: ОСОБА_2

Суддів: Акопян В.І., Лобова О.А.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах Полтавської області

на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 лютого 2010

року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах Полтавської області про поновлення пропущеного строку для зверненняи до суду та зобовязання нарахувати та виплатити надбавку до пенсії як дитині війни,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 лютого 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано відмову управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах Полтавської області щодо виплати щомісячної соціальної допомоги ОСОБА_3 - протиправною.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах Полтавської області провести донарахування ОСОБА_3 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та здійснити перерахунок і відповідні виплати та виплачувати пенсію з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22.05.2008 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ просить вищевказану постанову місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку виплати допомоги особам, які мають статус «дитина війни», прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.З ч.І ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач має статус дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку щодо здійснення позивачу доплати до пенсії, відповідно до норм ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007 р. по 31.12,2007 р., з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. При цьому, зазначені висновки суду ґрунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6- рп/2007 р., якими визнано неконституційними положення п.12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України та рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу П Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Після прийняття вищевказаних рішень Конституційного суду України знову почали діяти положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції Закону від 18 листопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. "

Крім того, оскільки у 2009.році до часу прийняття рішення положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» мають законну силу та не були змінені чи призупинені, тому з 01.01.2009 року позивач має право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність задоволення даного позову та зобовязання відповідача провести перерахування та виплату позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Крім того, колегія суддів, вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Щодо доводів апеляційної скарги про необгрунтоване застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Разом з цим, суд першої інстанції не визначив кінцеву дату, до якої має здійснюватись перерахунок пенсії, тому колегія суддів вважає за необхідне уточнити в резолютивній частині період, за який необхідно провести перерахунок, зобовязавши УПФУ здійснити перерахунок та провести позивачу відповідні виплати з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 11 лютого 2010 року, тобто по день винесення постанови.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м Лубни Полтавської області підлягає частковому задовленню, а постанова суду скасуванню в частині уточнення кінцевої дати проведення перерахунку.

Керуючись ст. ст. 186-2,195,197,198,202,207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в мЛубнах Полтавської області - задовольнити частково.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 лютого 2010 року - скасувати в частині невизначення кінцевої дати здійснення перерахунку пенсії.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в мЛубнах Полтавської області провести донарахування та виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплаченого, з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22.05.2008 року по 11 лютого 2010 року.

В іншій чстині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає оскарженню протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Судді: В.П. Пікуль

ОСОБА_4

ОСОБА_5