Справа № 326/709/16-а(2-а/326/24/2016)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2016 рокусправа №326/709/16-а(2-а/326/24/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області на постанову Приморського районного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року у справі №326/709/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 26.05.2016 року звернувся до Приморського районного суду Запорізької області з позовом до Управління пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області щодо зупинення виплати їй пенсії по інвалідності з 01.01.2016 року та зобов'язати пенсійний орган поновити їй виплату пенсії по інвалідності з 01.01.2016 року.

Постановою Приморського районного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області щодо зупинення виплати ОСОБА_2 пенсії як інваліду 3 групи загального захворювання згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 січня 2016 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області поновити ОСОБА_2 виплату пенсії як інваліду 3 групи загального захворювання згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 січня 2016 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивачем та відповідачем до апеляційного суду подані заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області, та з 12.01.2010 року ій була призначена пенсія по інвалідності (а.с.28, 36, 47, 48, 52).

Позивач продовжувала працювати на посаді головного спеціаліста в Приморському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Зазначена посада відповідно до розпорядження КМУ від 18.01.2003 року № 9-р «Про віднесення посад працівників системи центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді до відповідних категорій посад державних службовців та органів місцевого самоврядування» віднесена до сьомої категорії посад державних службовців (а.с.43-45).

З матеріалів справи вбачається, що з 01.04.2015 року виплату пенсії позивачу зупинено.

УПФУ в Приморському районі Запорізької області листом від 24.02.2016 року у відповідь на звернення позивача повідомило, що на підставі Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» виплата пенсії припинена з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, а Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911 від 24.12.2015 року, який набув чинності з 01 січня 2016 року, продовжено зупинення виплати пенсії до 31.12.2016 року (а.с.6-8).

Предметом спору в данній справі є правомірність дій відповідача щодо зупинення виплати позивачу пенсії по інвалідності за загальним захворюванням з 01.01.2016 року.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що право на пенсію у позивача виникло ще при призначенні пенсії з 12.01.2010 року відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», вона мала законні сподівання на отримання зазначеної пенсії, перешкоди для виплати вказаної пенсії на даний час відсутні, а тому, виходячи із принципу верховенства права та загальних засад пріоритетності Конституції України, з 01.01.2016 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З 01.04.2015 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ, яким частину 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 квітні 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 2 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Пунктом 17 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 від 24.12.2015 року, який набрав чинності з 01.01.2016 року, у частині сьомій статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» цифри і слова « 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року» замінено цифрами і словами « 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року».

Вказана норма на теперішній час є діючою та у встановленому законом порядку не визнавалась неконституційною.

Враховуючи те, що з 01.01.2016 року і до дня винесення судом рішення позивач продовжує проходити службу в органах місцевого самоврядування, і в цей період стаття 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» містить застереження щодо виплати будь-якого виду пенсії, тому відповідачем правомірно припинено виплату пенсії позивачу.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення адміністративного позову.

Згідно частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області на постанову Приморського районного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року у справі №326/709/16-а задовольнити.

Постанову Приморського районного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року у справі №326/709/16-а скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак