Справа № 753/10445/16-а
Суддя: Леонтюк Л. К.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/522/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ГОЛОДЕНКО К.В.

сторін:

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до КИЇВСЬКОГО МІСЬКОГО ЦЕНТРУ ПО НАРАХУВАННЮ ТА ЗДІЙСНЕННЮ СОЦІАЛЬНИХ ВИПЛАТ про неправомірні дії органів соціального захисту населення та стягнення недоплаченої суми коштів

В С Т А Н О В И В :

В червні 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним адміністративним позовом, з вимогою визнати неправомірними дії Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо виплати у 2016 році ОСОБА_3 разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі меншому Аніж передбачено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; стягнути з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на його користь недоплачену суму грошової допомоги у розмірі 5 208 гривень. Обгрунтовуючи свої вимоги з посиланням на ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, ст. 28 Закону України " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", а також практику Вищого адміністративного суду України, зокрема постанови від 03.10.2013 року у справі №К/9991/11195/12 та від 04.06.2015 року у справі №К/800/15372/15 (а.с.14-20)

Позивач належним чином повідомлений у судове засідання не прибув, про те, через загальну канцелярію за вх.№ 41616 від 17.08. 2016 року просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє за довіреністю № 09/1895-011 від 15.10. 2015 року заперечувала проти позову, при цьому надавши свої письмові заперечення за вх. № 37566 від 21.07. 2016 року , пояснивши суду, що відповідачем не заперечується право позивача на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році. Однак, ч. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» передбачено щорічно до 5 травня інвалідам війни нараховувати разову грошову допомогу в розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

На виконання вимог зазначених законів Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 141 від 02.03.2016 року «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги». Згідно цієї постанови грошова допомога до 5 травня у 2016 році виплачується в розмірі 2310 грн., і була перерахована позивачу на його рахунок.

Також, зазначила, що згідно з Рішенням Конституційного суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок і розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов"язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3,6 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

На цій підставі вважала, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено і не заперечується сторонами, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, відповідно до посвідчення серії Є № 056750 від 07.11.2007 року. (а.с. 6)

У 2016 році така допомога була виплачена позивачу в розмірі 2310 гривень.

Виплата разової грошової допомоги відповідно до ст.. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» здійснюється органами праці та соціального захисту населення через відділення зв"язку або установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами - за місцем проживання чи одержання грошового утримання.

Виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня ветеранам війни здійснюється в м. Києві централізовано Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч.7 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «ОСОБА_5 проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст.1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держав.

В силу вимог п.2 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, інвалідам війни 3 групи - 2 310,00 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 отримав щорічну одноразову допомогу до 05 травня за 2016 рік в розмірі 2 310 грн. шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок в установу банку, що також не заперечується позивачем відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Тобто, виплата разової щорічної допомоги до 5 травня позивачу у 2016 році проведена згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 6 17, 18, 99, 104-106, 158-163 КАС України, ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, ст. 28 Закону України " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до КИЇВСЬКОГО МІСЬКОГО ЦЕНТРУ ПО НАРАХУВАННЮ ТА ЗДІЙСНЕННЮ СОЦІАЛЬНИХ ВИПЛАТ про неправомірні дії органів соціального захисту населення та стягнення недоплаченої суми коштів, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Копію постанови вручити представнику відповідача в залі судового засідання, а позивачу невідкладно надіслати рекомендованою поштою для відому.

СУДДЯ ЛЕОНТЮК Л.К.