Справа № 308/2730/15-а
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2730/15-а
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Струтинська Н.Ю.

з участю представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7 міської ради та ОСОБА_8 про визнання рішення протиправним, незаконним та його скасування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_7 міської ради та ОСОБА_8 про визнання рішення протиправним, незаконним та його скасування.

В позові посилаються на те, що відповідно до п. 2.8 рішення XXV сесії VI скликання ОСОБА_7 міської ради «Про надання та відмову у наданні дозволів на складання технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» за № 1433 від 12.09.2014 р., надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з подальшою передачею її в оренду, громадянці ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0.0231 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, по вул. Берчені, 21 в м. Ужгороді.

Про дане рішення вони дізналися із офіційного сайту ОСОБА_7 міської ради.

Вказане рішення ХХV сесії VI скликання ОСОБА_7 міської ради «Про надання та відмову у наданні дозволів на складання технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» за № 1433 від 12.09.2014 р., зокрема в частині п. 2.8, вважають незаконним та таким, що підлягає до скасування.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.12.2014 р., їм, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0.0931 га, що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Берчені 19, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно до листа прокуратури м. Ужгорода за № 607-11 74 - 7666 вих.14 від 27.10.2014 р., на їхнє звернення за захистом прав прокуратурою повідомлено, що підставою для прийняття ОСОБА_7 міською радою вказаного рішення № 1433 від 12.09.2014 р. щодо ОСОБА_8 слугувала заява ОСОБА_8 та свідоцтво про право власності від 20.08.1999 р., відповідно до якого останній належить житловий будинок по вул. Берчені, 21.

Також, у листі вказано, що відповідно до п. 3 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр», у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Одночасно, їм рекомендовано, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, звернутися до суду, оскільки такий спір вирішується судом.

Земельна ділянка, яка вказана в оскаржуваному рішенні, та на яку ОСОБА_7 міською радою надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з подальшою передачею її в оренду, є частиною земельної ділянки, яка передана їм у власність.

ОСОБА_8 ніякого відношенню до даної земельної ділянки не має, а тому надання їй дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0.0231 га, є незаконним.

Як вказано у листі прокуратури м. Ужгорода, відповідно до п. 3 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр», у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Однак, на земельній ділянці, площею 0.0231 га житловий будинок, або ж інша будівля відсутні.

Більше того, ОСОБА_8 не є власником житлового будинку за № 21 по вул. Берчені в м. Ужгороді. Крім того, вона не є власницею і земельної ділянки, на якій розташований вказаний обєкт будівництва, що підтверджується договорами дарування земельної ділянки від 19.02.2013 р., зареєстрованих у реєстрі під № 47 та під № 48.

Згідно до вказаних договорів дарування ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_9 земельні ділянки, які розташовані за адресою: м. Ужгород, вул. Берчені, 21, площею 0.0153 га та 0.0187 га.

Житловий будинок № 21 по вул. Берчені в м. Ужгороді, розташований на приватизованій ОСОБА_8 земельній ділянці, а не на тій, яка вказана у рішенні ОСОБА_7 міської ради від 12.09.2014 р. за № 1433.

Оригінали договорів дарування земельних ділянок від 19.02.2013 р. знаходяться у ОСОБА_8, фактично проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, згідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.04.2013 р. Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, під час перевірки, яка проводилася за заявою ОСОБА_8, інспекцією встановлено, що порушень вимог земельного законодавства при використанні мешканцями будинку № 19 по вул. Берчені в м. Ужгороді земельної ділянки, не виявлено. Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області встановлено, що по існуючій на момент перевірки огорожі, закріплена прибудинкова територія житлового будинку № 19 по вул. Берчені в м. Ужгороді, що підтверджується ситуаційним планом та інвентарною справою 1990 р.

Оскільки оскаржуваним рішенням ОСОБА_7 міської ради від 12.09.2014 р. порушується їхнє законне право володіння, користування та розпорядження їхнім майном, вони вимушені із даним позовом звернутися до суду за захистом свого права.

На підставі викладеного, просять рішення XXV сесії VI скликання ОСОБА_7 міської ради «Про надання та відмову у наданні дозволів на складання технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» за № 1433 від 12.09.2014 р., в частині надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з подальшою передачею її в оренду, громадянці ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0.0231 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, по вул. Берчені, 21 в м. Ужгороді, визнати протиправним, незаконним та скасувати.

Представник відповідача ОСОБА_7 міської ради в судове засідання не зявився. Відповідно до надісланого до суду клопотання просить закрити провадження по справі з тих підстав, що оскаржуване рішення безпосередньо стосується речових прав та законних інтересів фізичної особи на земельну ділянку. Питання про закриття провадження по справі просить розглянути без представника міської ради.

Представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення заявлених клопотань заперечила.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України також визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Субєкт владних повноважень відповідно до п. 7 ч. 1 тієї самої статті це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, при вирішенні питання, до юрисдикції якого суду відноситься ця справа, суд має виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, на захист яких подано позов.

Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами у звязку із наявним спором щодо користування земельною ділянкою за адресою: м. Ужгород, вул. Берчені, 21. При цьому позивачі вважають, що земельна ділянка, яка вказана в оскаржуваному рішенні ОСОБА_7 міської ради, є частиною земельної ділянки, яка передана їм у власність.

Таким чином, цей спір фактично зводиться до вирішення питання про правомірність користування спірною ділянкою, а його результати безпосередньо стосуються майнових інтересів позивачів і відповідачки ОСОБА_8 по справі, які претендують на спірну ділянку, тобто, такий спір носить приватноправовий характер.

Предметом спору в цій справі є право власності і користування земельною ділянкою та в даному випадку виник спір не з приводу здійснення відповідачем владних управлінських функцій. Наявність спору про право між позивачами і відповідачкою ОСОБА_8 виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Окрім цього, у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

При вирішенні наведеного спору суд враховує правову позицію Верховного Суду України, яка викладена в постановах від 24.02.2015р. у справі № 21-34а15, від 11.11.2015р. у справі № 21-2926а15.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 157 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Відтак, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі у звязку з неналежністю розгляду справи в порядку адміністративного судочинства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165 КАС України суд,

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7 міської ради та ОСОБА_8 про визнання рішення протиправним, незаконним та його скасування закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її ухвалення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча Сарай А.І.