Справа № 2-а-12423/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2011-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Постанова

Іменем України

04 листопада 2011 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

за участю:

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про зобовязання видати посвідчення

встановив:

У серпні 2011 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про зобовязання видати посвідчення з написом «Посвідчення члена сімї загиблого». У обґрунтування позову зазначила, що її чоловік ОСОБА_4, який помер 11.04.2011, був військовослужбовцем. Причиною смерті згідно із протоколом засідання військової-лікарської комісії Південного регіону від 02.07.2011 № 141 є хронічна серцево-судинна недостатність, повязана з проходженням військової служби.

Як член сімї померлого, позивач після смерті чоловіка на підстав статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» звернулася до відповідача із заявою про видачу посвідчення члена сімї загиблого, однак їй було відмовлено, що стало причиною звернення до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою представника відповідача про ознайомлення з датою наступного судового засідання.

У попередньому судовому засіданні представник відповідача позов не визнала на підставах, вказаних в письмових запереченнях.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

11.04.2011 помер ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 141601.

Померлий був військовослужбовцем, полковником у відставці та мав право на пільги як ветеран військової служби.

Із витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного звязку захворювання, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 141 від 02.06.2011) вбачається, що причиною смерті ОСОБА_4 є захворювання: «Хронічна серцево-судинна недостатність. ІХС», повязане з проходженням військової служби, яке призвело до його смерті.

Після смерті чоловіка, шлюбні відносини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії І-ФП № 027935, позивач, як член сімї померлого, звернулася до відповідача із заявою про видачу посвідчення з написом «Посвідчення члена сімї загиблого», однак їй було відмовлено листом від 21.06.2011 № 1626/12.0211. Відмова мотивована тим, що Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не поширюється на померлого. Гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, повязаного з проходженням військової служби, а також членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», реалізацію якого супроводжує Міністерство оборони України. У звязку із цим, позивачу, яка є вдовою, Миколаївським обласним військкоматом видано довідку на право користування 50 відсотковою знижкою плати за житлово-комунальні послуги та поставлено на персоніфікований облік осіб, які мають право на пільги, як вдову ветерана військової служби, яка користується пільгами на житлово-комунальні послуги.

Вказані обставини підтверджено доказами, які є в матеріалах справи.

Як пояснила позивач в судовому засіданні, відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 26.10.1998 № 01-3/1589-05-3 на неї поширюється стаття 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Однак, із доводами позивач суд не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до преамбули Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Статтею 4 наведеного Закону встановлено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно із статтю 18 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Пунктом 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12.05.1994 № 302 встановлено, що особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім'ї загиблого».

У ході судового розгляду справи встановлено, що за життя ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій, інваліда війни або учасника війни надано не було.

Із пояснень позивача слідує, що її чоловік не звертався за встановленням статусу учасника бойових дій.

Враховуючи наведене, суд вважає помилковими доводи позивача щодо поширення на неї частини першої статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому в задоволенні позову про зобовязання відповідача видати посвідчення з написом «Посвідчення члена сім'ї загиблого» слід відмовити.

Щодо посилання позивача на лист Міністерства праці та соціальної політики України то суд їх не приймає до уваги, оскільки відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом, до яких листи не відносяться.

Керуючись статтями 9, 13, 12, 70, 71, 158, 159, 161 - 162, 183-2, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про зобовязання видати посвідчення - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В.Коваленко