Справа № 640/13123/16-а
Суддя: Якуша Н. В.
Дата ухвалення: 2016-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Якуша Н.В.

при секретарі Пічугіної А.Г.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції ОДПС головного управління Національної поліції в Харківській області Гончарова Олександра Миколайовича, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до відповідача з вимогами про визнання протиправною та скасування постанови серії ПС2 №231865 від 13.08.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на позивача адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 800,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 13.08.2016 року о 08:40 год. на автошляху Київ-Харків-Довжанський 516 км, він керував автомобілем марки Mitsubishi L200, державний номер НОМЕР_1, та був зупинений старшим лейтенантом поліції Гончаровим О.М., який попросив надати йому посвідчення водія, зазначив, що вказівку Гончарова О.М. виконав, та надав посвідчення водія, про що зазначив в постанові. Тому, з прийнятим рішенням старшого лейтенанта позивач не згодний та зазначає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 800,00 грн., є незаконним та необґрунтованим.

Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у письмовому провадженні, позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Відповідач старший лейтенант поліції Гончаров О.М. в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

13.08.2016 року старшим лейтенантом поліції Гончаровим О.М. було складено постанову серії ПС2 №231865 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, в якій зазначено, що 13.08.2016 року ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mitsubishi L200, державний номер НОМЕР_1, на автошляху Київ-Харків-Довжанський 516 км, не маючи при собі посвідчення водія, чим порушив п. 2.1(а) ПДР, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 800,00 грн.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 800,00 грн.

Нормами ч.1 ст.126 КпАП України визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для складання постанови 13.08.2016 року є те, що позивач 13.08.2016 року нібито не надав на вимогу працівника поліції водійське посвідчення, чим порушив вимоги п. 2.1(а) Правил дорожнього руху України.

Проте, як вбачається з самої постанови, позивач в ній зазначив, що посвідчення водія в нього є та надав його старшому лейтенанту поліції Гончарову О.М.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, на підтвердження встановленого вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, доказів щодо порушення ним п. 2.1.(а) Правил дорожнього руху, передбачених ст. 251 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису тощо, окрім постанови, відповідачем не надано.

При цьому надана до матеріалів справи постанова про адміністративне правопорушення, незважаючи на не згоду позивача з вчиненням ним адміністративного правопорушення, не містить посилань на будь-які докази, які підтверджують порушення вимог п. 2.1(а) Правил дорожнього руху, що суперечить вимогам ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову,

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачем до суду не надано ні обґрунтованих заперечень до позову, ні жодного доказу в обґрунтування законності винесеної їм постанови та накладення штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Єдиним доказом, який на думку відповідача доводить вчинення позивачем адміністративного правопорушення, надано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №231865 від 13.08.2016 року. Проте, зазначена постанова містить лише посилання на встановлення порушення позивачем вимог п. 2.1(а) Правил дорожнього руху, але доказів такого порушення ні до постанови, ні до суду відповідачем не надано.

Отже, відповідачем не були з'ясовані всі, передбачені ст. 280 КУпАП обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд вважає слушними посилання позивача на те, що постанова серії ПС2 №231865 від 13.08.2016 року містить у собі хибні відомості щодо розміру штрафу, що в свою чергу взагалі позбавляє суд можливості встановити дійсність даних, які вказані відповідачем.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність складення постанови, суд дійшов висновку про необґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №231865 від 13.08.2016 року, яка прийнята старшим лейтенантом поліції Гончаровим О.М. про визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 800,00 гривень, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладені обставини і висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача по справі в частині визнання дій інспектора неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 13.08.2016 року, а провадження по справі закрити.

Розподіл судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 17, 58, 71, 122,158-163 КАС України, Правилами дорожнього руху затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 із змінами та доповненнями відповідно до постанов № 876 від 01.10.2008р., №76 № 124 від 11.02.2009р., № 395 від 22.04.2009р., ст.ст. 14-1, 287-289 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції ОДПС головного управління Національної поліції в Харківській області Гончарова Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 №231865 від 13.08.2016 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 800,00 грн., провадження по справі - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції м. Харкова (м. Харків, вул. Шевченка, 315А) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) понесені судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова набуває законної чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Київського

районного суду м. Харкова Якуша Н.В.