Справа № 808/1697/16
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/1697/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2016 року

справа № 808/1697/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Щербака А.А.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2016р. у справі за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» про стягнення санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, -

ВСТАНОВИВ:

Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось з адміністративним позовом до ПрАТ «Запоріжкокс» про стягнення 4478129 грн. 84 коп. адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2016р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить оскаржену постанову скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано те, що оскільки середньооблікова кількість інвалідів, які працевлаштовані відповідачем є меншою, ніж встановлено нормативом, то відповідач безумовно зобов’язаний сплатити адміністративно-господарську санкцію.

Відповідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснювалось.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно поданого відповідачем «Звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік» за формою №10-ПІ, середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у відповідача за 2015 рік склала – 1636 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність, що працюють у відповідача за 2015 рік склала – 12 осіб, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» складає – 65 осіб.

Відповідач інформував Запорізький міський центр зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів шляхом подання звітності форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» щодо працевлаштування інвалідів за сприяння Державної служби занятості України, вказуючи у розділі II мінімальні вимоги щодо посади, умов праці, освітньо-кваліфікаційного рівня інваліда, що підтверджується звітами: від 06.01.2015 про наявні 6 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 22.01.2015 про наявні 6 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 06.02.2015 про наявні 46 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 23.02.2015 про наявність 4 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 10.03.2015 про наявність 3 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 25.03.2015 про наявність 3 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 17.04.2015 про наявність 1 вакансії, посад для працевлаштування інвалідів; від 05.05.2015 про наявність 2 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 20.05.2015 про наявність 2 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 05.06.2015 про наявність 9 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 22.06.2015 про наявність 8 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 08.07.2015 про наявність 5 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 23.07.2015 про наявність 4 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 07.08.2015 про наявність 2 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 25.08.2015 про наявність 7 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 23.09.2015 про наявність 4 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 08.10.2015 про наявність 4 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 23.10.2015 про наявність 6 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 09.11.2015 про наявність 8 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 30.11.2015 про наявність 5 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 16.12.2015 про наявність 3 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів; від 31.12.2015 про наявність 6 вакансій, посад для працевлаштування інвалідів (т.1, а.с.24-175).

Про прийняття Запорізьким міським центром занятості Звітів №3-ПН від відповідача підтверджується проставленою датою надходження Звіту та підписом відповідальної особи Запорізького міського центру зайнятості про прийняття Звіту Форми № 3-ПН (т.1, а.с.24-175).

За інформацією Запорізького міського центру занятості (вих.№1687/04-11 від 15.06.2016 та вих.№1636/04-11 від 09.06.2016) у 2015 році відповідачем подавались звіти за формою №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» щодо працевлаштування інвалідів (т.1, а.с.177-178, 230-232; т.2, а.с.77-78).

Також, за інформацією Запорізького міського центру занятості (вих.№1636/04-11 від 09.06.2016) ПрАТ «Запоріжкокс» приймало участь у заходах, які проводились протягом 2015 року Запорізьким міським центром зайнятості у напрямку працевлаштування інвалідів. За період з грудня 2014 року по грудень 2015 року 1 особі з числа інвалідів було видано направлення на працевлаштування. Від запропонованої вакансії особа відмовилась (т.1, а.с.230-232; т.2, а.с.77-78).

Матеріали справи містять також листування позивача з Запорізьким міським центром зайнятості, Правобережним районним центром зайнятості м.Запоріжжя, Шевченківським районним центром зайнятості м.Запоріжжя щодо працевлаштування інвалідів, участі позивача в ярмарках вакансій та аукціоні претендентів (т.1, а.с.179-206).

Як вбачається з матеріалів справи, робочі місця для працевлаштування інвалідів відповідачем у 2015 році були створені.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідач виконав всі можливі, залежні від нього заходи щодо працевлаштування інвалідів у 2015 році.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 2 ст. 17 цього Закону підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Відповідно до ст. 19 вищевказаного Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Стаття 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Таким чином, на підприємства, установи, організації, у тому числі, підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, покладено обов'язок по перше: виділити та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, по друге: надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, по третє: якщо середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, сплатити відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

При цьому обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Судом першої інстанції вірно було встановлено, що відповідач повністю виконав свої обов'язки, передбачені ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Доводи апеляційної скарги є помилковими, оскільки адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб'єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2016р. у справі за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» про стягнення санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 КАС України до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.А. Щербак

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров