Справа № 803/3008/15
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року Справа № 876/1976/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

31.08.2015 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому, із урахуванням уточнення позовних вимог, просить:

визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» щодо не включення ОСОБА_3 в перелік осіб на отримання від Фонду суму відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях від 28.03.2014 року № НОМЕР_1 і додаткової угоди до нього за № 1 від 28.03.2014 року суми меншої граничного розміру гарантованого розміру відшкодування коштів Фондом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича направити до Фонду додаткову інформацію про здійснення ОСОБА_3 виплати в розмірі 98963,91 грн. від Фонду як відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях від 28.03.2014 року № НОМЕР_1 і додаткової угоди до нього за № 1 від 28.03.2014 року, тобто суми меншої граничного розміру гарантованого розміру відшкодування коштів Фондом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 додатково до загального реєстру вкладників за додатковою інформацією уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» щодо виплати йому як відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях від 28.03.2014 року № НОМЕР_1 і додаткової угоди до нього за № 1 від 28.03.2014 року в розмірі не менше 98963,91 грн., що не були отримані в розмірі не менше гарантованого розміру відшкодування коштів Фондом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» щодо невключення ОСОБА_3 до переліку вкладників на отримання відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях від 28 березня 2014 року № НОМЕР_1. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» вчинити дії щодо включення ОСОБА_3 до переліку вкладників на отримання відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях від 28.03.2014 року № НОМЕР_1 із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню, з урахуванням виплачених сум, та подачі до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації про вкладника ОСОБА_3. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що 28.03.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях № НОМЕР_1, за умовами якого позивач розмістив у ПАТ «Дельта Банк» вклад (депозит) в сумі 1500 000,00 грн., строком до 02.04.2015 року. Згідно із додатковою угодою від 28.03.2014 року № 1 до вказаного договору сторони домовилися, що процентна ставка на суму вкладу становить 25,5 процентів річних, а статтю 2 договору було доповнено пунктом 2.10 у такій редакції: « 2.10 Підписанням цього договору вкладник підтверджує своє розуміння та ознайомлення з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від банку за цим договором, передання банку в заставу майнових прав вимоги вкладу для забезпечення зобов'язань перед банком як вкладника, так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів, укладених між банком та вкладником / будь-якими іншими третіми особами, а також у випадку настання інших законодавчо передбачених обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за вкладом, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюватимуться на відшкодування коштів за вкладом відповідно до цього договору».

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 віднесено ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51 розпочато з 03.03.2015 року процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, яка, з урахуванням рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року № 71, від 03.08.2015 року № 147, була запроваджена строком до 02.10.2015 року, та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

Постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Дельта Банк», а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року № 181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року.

11.06.2015 року через ПАТ КБ «Приватбанк» позивачу були виплачені кошти в сумі 101136,09 грн. за договором від 13.03.2014 року № 003-02020-130313, в сумі 334,76 грн. за договором від 20.05.2014 року № 003-02020-220513, в сумі 65,53 грн. за договором від 09.01.2015 року № 002-02582-090114, в той час, як виплата коштів в загальній сумі 2106673,08 грн. за договором № НОМЕР_1 заблокована на підставі пункту 7 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд першої інстанції вказує на те, що позивач є вкладником в розумінні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а відтак, у зв'язку із прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду. Проте, позивач не був включений до реєстру (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, на підставі п.7 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Посилається на те, що згідно із п.7 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент укладення договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях № НОМЕР_1 від 28.03.2014 року) Фонд не відшкодовує кошти: розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку.

На думку суду першої інстанції, відповідач уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» не довів, що договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях № НОМЕР_1 від 28.03.2014 року було укладено на індивідуальній основі з отриманням позивачем від банку процентів за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач у зв'язку із прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, при цьому, на відповідачеві уповноваженій особі Фонду на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» лежав обов'язок скласти реєстр (перелік) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (включивши у такий перелік позивача) та подати такий реєстр виконавчій дирекції Фонду для його затвердження, проте, доказів виконання зазначеного обов'язку суду не надано. Крім того, вказаним відповідачем не доведено, що кошти позивача за зазначеним вище вкладом не підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги до іншого відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до задоволення не підлягають, оскільки позивач із Фондом у правовідносини не вступав, право позивача на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду порушено бездіяльністю уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», а не діями Фонду. Крім того, в судовому порядку підлягають захисту порушені права, а захист прав особи на майбутнє нормами КАС України не передбачений.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що 02.03.2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено Кадирова Владислава Володимировича. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015 року включно. Постановою НБУ № 664 від 02.10.2015 року, відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію АТ «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно.

Отже, починаючи з 03.03.2015 р., Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Тобто для правовідносин, що виникають під час здійснення тимчасової адміністрації, а в подальшому і ліквідації, у Банку, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, уповноваженою особою Фонду гарантуваннявкладівфізичнихосіб на здійсненнятнмчасовоїадміністрації (ліквідації) в АТ «Дельта Банк» було вчинено належні відповідні дії, на виконаннясвоїхповноважень, які передбачені та відповідають вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичнихосіб».

Апелянт стверджує, що ОСОБА_3 включений до списку виплат, що здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та 11.06.2015 року отримав кошти в сумі 101536,38 грн. по зобов'язанням АТ «Дельта Банк» (кошти що знаходились на поточному рахунку № НОМЕР_2 грн.), що не заперечується самим позивачем.

Також, звертає увагу на те, що суд першої інстанції не врахував, що ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено випадки коли Фонд не відшкодовує кошти.

Так, між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий оп-ііпе» у гривнях НОМЕР_3 від 28.03.2014 року на суму 1500000,00 грн. строком до 02 квітня 2015 року. 02.04.2015 року до депозиту сторонами було укладено додатковий договір за умовами якого по Депозиту на індивідуальній основі було встановлено відсоткову ставку на привілейованих умовах на рівні 25,5% річних.

ОСОБА_3 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича з кредиторською вимогою (копія наявна в матеріалах справи).

Апелянт стверджує, що позивач своїми діями сам виявив бажання, щодо застосування до нього спеціального порядку повернення коштів вкладників, який передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а наявність судового рішення призведе до подвійного стягнення.

Отже, відсутні правові підстави задоволення позовної вимоги щодо включення ОСОБА_3 до переліку вкладників на отримання відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Іншого механізму повернення коштів вкладників законодавством України не передбачено.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» щодо не включення ОСОБА_3 в перелік осіб на отримання від Фонду суму відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях від 28.03.2014 року № НОМЕР_1 і додаткової угоди до нього за № 1 від 28.03.2014 року суми меншої граничного розміру гарантованого розміру відшкодування коштів Фондом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича направити до Фонду додаткову інформацію про здійснення ОСОБА_3 виплати в розмірі 98963,91 грн. від Фонду як відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях від 28.03.2014 року № НОМЕР_1 і додаткової угоди до нього за № 1 від 28.03.2014 року, тобто суми меншої граничного розміру гарантованого розміру відшкодування коштів Фондом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 додатково до загального реєстру вкладників за додатковою інформацією уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» щодо виплати йому як відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях від 28.03.2014 року № НОМЕР_1 і додаткової угоди до нього за № 1 від 28.03.2014 року в розмірі не менше 98963,91 грн., що не були отримані в розмірі не менше гарантованого розміру відшкодування коштів Фондом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до приписів ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12.10.1978р. вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом, у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом, орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У відповідності довимог ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 3 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон №2343-XII) передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон №2121-III) передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У п.6 ст.2 Закону №4452-VI зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення ст.12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 16 лютого 2016 року у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016р. у справі №826/20410/14.

Апелянт в апеляційній скарзі на вказані обставини не посилається, однак відповідно до ч.1 ст.195 КАС, суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.157 цього ж Кодексу суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому ч.1 ст.203 КАС визначає, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та постановлення ухвали про закриття провадження у цій справі.

Керуючись ст.157, ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року у справі №803/3008/15 за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник