Справа № 619/830/16-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 р.Справа № 619/830/16-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 17.06.2016р. по справі № 619/830/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання дій незаконними та про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій незаконними та про зобов'язання вчинити певні дії.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до законодавства має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 17.06.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області (на час ухвалення постанови Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області) щодо відмови ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком у призначенні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Зобов'язано Дергачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи скарги підтримав у повному обсязі з підстав і мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності постанови суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін по справі, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, письмових заперечень колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивачу з 26.08.2015 року Управлінням Пенсійного Фонду України в Дергачівському районі Харківської області була призначена та нарахована пенсія за віком, яку позивач почав отримувати з жовтня 2015 року.

Станом на 26.08.2015 року, тобто на день призначення та нарахування пенсії позивача, страховий педагогічний стаж, як працівника освіти, складав 36 років 10 місяців 26 днів.

03.11.2015 року позивач отримав від відповідача лист за №3243-02/11 відповідно до якого відповідач відмовив позивачу в призначенні та виплаті такої грошової допомоги, мотивуючи свою відмову тим, що позивач не має для цього необхідного стажу в 35 років, так як до спеціального стажу неможливо зарахувати наступні періоди роботи: з 18.06.1980 року по 19.01.1986 року (05 років 07 місяців 01 день) за посадою інструктора по фізкультурі Курязької виховно-трудової колонії та з 20.01.1986 року по 29.06.1986 року (05 місяців 09 днів) - за посадою лаборанта в загальноосвітній школі Курязької виховно-трудової колонії, «оскільки зазначені посади не передбачені Постановою Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» за №909 від 04.11.1993 року (зі змінами на час призначення пенсії)» (далі - Постанова №909).

Не погодившись із вказаними діями відповідача, позивач оскаржив їх до Головного Управління ПФУ у Харківській області відповідною скаргою від 25.11.2015 року, зазначивши при цьому, що у відповідності до іншої Постанови КМУ за №963 від 14.06.2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» був затверджений відповідний перелік, згідно якого перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників з огляду на зазначену вище Постанову КМУ за №909 був розширений та конкретизований. В розділі «Посади педагогічних працівників» в абзаці 3 вказаного Переліку визначена така педагогічна посада, як «інструктор з фізкультури».

24.12.2015 року позивач отримав лист із Головного Управління ПФУ у Харківській області за №1920/Ю-14 відповідно до якого дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні та нарахуванні грошової допомоги були визнані законними. При цьому, Головне Управління ПФУ у Харківській області обґрунтувало законність дій відповідача, пославшись на Постанову КМУ за №1191 від 23.11.2011 року, яким затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, у відповідності до п. 2, на основі якого до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги зараховуються періоди роботи в закладах та на посадах, які передбачені переліком затвердженим Постановою КМУ за №909 від 04.11.1993 року і згідно якого посади інструктора з фізкультури та лаборанта не передбачені.

Позивач не погодився з відмовою та звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є належним чином обгрунтованими та, що неможливо погодитися з позицією відповідача про те, що виховні колонії, як установи освіти, не передбачені Постановою №909. Судом першої інстанції був витребуваний штатний розпис Курязької виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби в Харківській області, де структурним підрозділом значиться загальноосвітня школа з кількістю посад - 12.

В доводах апеляційної скарги відповідач зазначив, суд безпідставно зарахував до спецстажу періоди роботи з 17.06.1980 року по 20.01.1986 року (інструктор з фізичної культури) та з 29.11.1999 року по 31.07.2015 року (спеціаліст (вчитель) у виховній колонії), як роботи у державному (комунальному) закладі освіти на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Зазначив, що дане рішення суперечить як нормам п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 та п. "е" Закону №1788, так і прийнятим на виконання цих законів Постанов КМУ №№ 1191, 909.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до п. 7-1 Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Пунктом «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що право на пенсію за вислугу років мають «працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України».

Так, згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ №909 від 04.11.1993 року, на яку посилається відповідач, в абзаці 3 п. 1 «Освіта» визначена така установа, як виховно-трудова колонія та такі посади в цій установі, як керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Конкретно посада інструктора з фізкультури в цій постанові дійсно не зазначена і обґрунтувати те, що інструктор з фізкультури виховно-трудової колонії це фактично керівник гурткової роботи дійсно важко.

Постановою КМУ за №963 від 14.06.2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» перелік посад працівників освіти, який наведений у Постанові КМУ за №909 був розширений. У відповідності до розділу «Посади педагогічних працівників» абзацу 3 Переліку від 14.06.2001 року посада «інструктор з фізкультури» була визначена, як педагогічна посада.

Посилання на те, що Постановою КМУ за №1191 від 23.11.2011 року «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги зараховуються тільки періоди роботи в закладах і установах та на посадах, які передбачені Постановою КМУ за №909 від 04.11.1993 року, де посада інструктора з фізкультури не передбачена є не зовсім вірним з огляду на вимоги, які зазначені в іншій неврахованій відповідачем Постанові КМУ №78 від 31.01.2001 року «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», частини першої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту», частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України «Про позашкільну освіту», якою був затверджений Порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам закладів та установ освіти.

Відповідно до п. 2 Постанови КМУ №78 дія зазначеного Порядку поширюється на працівників, які займають посади згідно з Переліком, затвердженим Постановою КМУ за №963 від 14.06.2000 року, і на яких поширюється умови оплати праці працівників навчальних закладів і установ освіти. Окрім цього, у відповідності до п. 2 затвердженого Порядку до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років педагогічних та науково-педагогічних працівників (далі-стаж педагогічної роботи) зараховується час роботи на посадах, передбачених Переліком, затвердженим Постановою КМУ від 14.06.2000 року за №963.

Окрім цього, відповідачем не враховано, що у відповідності до п. 5 Постанови КМУ за №1191 «грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також, якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, посада «інструктор з фізкультури» у виховно-трудовій колонії є педагогічною посадою, тобто посадою в галузі освіти. Виконання роботи на цій посаді оплачується з урахуванням умов оплати праці працівникам навчальних закладів та установ освіти у період роботи на цій посаді зараховується до педагогічного стажу. Позивач працюючі на посаді інструктора з фізкультури отримував заробітну плату, як працівник освіти, отримував грошові надбавки за педагогічний стаж, як працівник освіти. Період роботи на цій посаді зараховувався позивачу в педагогічний стаж, як працівнику освіти, тарифна відпустка за виконання роботи на цій посаді надавалася позивачу, як вчителю, а саме - 48 робочих днів, а відтак, при всіх вказаних вище рівних умовах, зазначених в Законах України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», Постанови КМУ №909 від 04.11.1993 року, №963 від 14.06.2000 року, №78 від 30.01.2001 року, №1191 від 23.11.2011 року, виходячи з принципу рівності, дії відповідача щодо не зарахування позивачу педагогічного стажу роботи на посаді інструктора з фізкультури в Курязькій виховно-трудовій колонії, яка визначена, як педагогічна посада, є незаконними та дискримінаційними.

Позивач був зарахований на посаду інструктором по фізкультурі Курязької виховно-трудової колонії УВС Харківського облвиконкому, наказ №50 від 17.06.1980 року і працював на цій посаді по 20.01.1986 року. Наказом №5 був переведений на посаду лаборанта Курязької загальноосвітньої школи з викладенням 12 годин історії.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що неможливо погодитися з позицією відповідача про те, що виховні колонії, як установи освіти, не передбачені Постановою №909. Судом першої інстанції було витребувано штатний розпис Курязької виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби в Харківській області, де структурним підрозділом значиться загальноосвітня школа з кількістю посад - 12.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 17.06.2016р. по справі № 619/830/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Ральченко І.М. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 19.09.2016 р.