Справа № 127/1945/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/1945/16-а
13 вересня 2016 року
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із адміністративним позовом, в якому просив скасувати винесену 22 жовтня 2015 року інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області ОСОБА_2 постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100 гривень.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року апеляційну скаргу Головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області ОСОБА_2 задоволено. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову про відмову в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1.
Із позицією Вінницького апеляційного адміністративного суду, що викладена в постанові від 13 вересня 2016 року, не погоджуюсь, а тому вважаю за необхідне викласти окрему думку по справі.
Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.
В силу ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається з матеріалів справи відносно позивача була складена постанова про адміністративне правопорушення № 353 від 22.10.2016 року за невиконання вимог припису від 28.04.2015р. №13 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким було зобов'язано позивача до 30 вересня 2015 року привести об'єкт, який знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 до вимог чинного законодавства.
Суд першої інстанції, задовольняючи даний позов виходив з того, що оскільки відповідачем не надано достатніх доказів, які б вказували та підтверджували наявність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпАП, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції, задовольняючи апеляційну скаргу відповідача дійшов висновку, що у відповідача були всі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідності та накладення стягнення у вигляді штрафу згідно оскаржуваної постанови, оскільки остання була винесена внаслідок невиконання позивачем вимог припису №13 від 28.04.2015 року стосовно приведення об'єкта будівництва по АДРЕСА_1 відповідно до вимог чинного законодавства. До того ж, колегія суддів апеляційної інстанції обґрунтовуючи власні висновки, зазначила про ненадання позивачем доказів, що будівельні роботи проводяться на підставі дозвільних документів з урахуванням норм чинного законодавства.
В даному випадку, вважаю, що висновок суду апеляційної інстанції є передчасними, оскільки матеріали справи не містять доказів з'ясування всіх обставин вчиненого адміністративного правопорушення.
Згідно статті 7 КАС України, офіційне з'ясування всіх обставин у справі закріплено як принцип здійснення правосуддя в адміністративних судах. Відповідно до вимог статті 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.
Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно частини 2 статті 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.
Частиною 2 статті 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.
Відповідно до частини 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
В даному випадку, судовою колегією не було оглянуто та надано відповідну оцінку доказів в підтвердження тверджень позивача щодо проведення будівельних робіт на підставі дозвільних документів з урахуванням норм чинного законодавства.
Зокрема, позивачем заявлялось клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для надання всіх необхідних доказів в підтвердження факту виконання ним вимог припису №13 від 28.04.2015 року стосовно приведення об'єкта будівництва по АДРЕСА_1 відповідно до вимог чинного законодавства, яке судовою колегією було задоволено та надано позивачу строк до 13 вересня 2016 року.
На визначену дату позивач до суду апеляційної інстанції не з'явився, надавши клопотання про перенесення розгляду справи на кінець місяця в зв'язку з неможливістю його явки в судове засідання, що судовою колегією було залишено без задоволення і постановлено розглядати справу за наявними в ній матеріалами.
На мою думку, обставини щодо факту наявності чи відсутності в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 188-42 КУпАП, можливо встановити лише шляхом огляду доказів вчинення позивачем певних дій, спрямованих на виконання вимог припису №13 від 28.04.2015 року стосовно приведення об'єкта будівництва по АДРЕСА_1 відповідно до вимог чинного законодавства, про що в судовому засіданні заявлялось позивачем.
Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла передчасного висновку щодо вирішення вимог апеляційної скарги, адже мала б надати додатковий час позивачу для подання доказів виконання вимог припису №13 від 28.04.2015 року стосовно приведення об'єкта будівництва по АДРЕСА_1, відповідно до вимог чинного законодавства, шляхом оголошення перерви в судовому засіданні, яке відбулось 13.09.2016 року.
Суддя: Білоус О.В.