Справа № 810/2873/16
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

12 вересня 2016 року 810/2873/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції, третя особа ОСОБА_1, про скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції, третя особа ОСОБА_1, у якому просить суд скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції про арешт майна боржника №18002565 від 17.03.2010 та постанову Відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції про арешт майна боржника №29614649 від 08.11.2011 в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

Пунктом 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Частиною другою цієї ж статті закріплено обов'язок суду з'ясувати, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом, а якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Згідно з приписами статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб'єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом.

Крім цього, початок перебігу шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність).

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує постанову Відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції про арешт майна боржника №18002565 та постанову Відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції про арешт майна боржника №29614649 в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

Зазначені постанови прийняті відповідачем 17.03.2010 та 08.11.2011 відповідно, натомість з даним позовом позивач звернувся до суду лише 07.09.2016, що підтверджується штампом відділення поштового зв'язку на конверті, у якому надійшов позов.

Таким чином, між датою прийняття оскаржуваних постанов та моментом звернення до суду минуло 5 років.

З тексту позовної заяви слідує, що про наявність оскаржуваних постанов позивач дізнався 19.05.2016 при зверненні до нотаріуса.

Разом з тим суд вважає, що зазначені позивачем обставини не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду виходячи з такого.

З матеріалів, доданих до позовної заяви судом встановлено, що 19.10.2007 ОСОБА_1 (третя особа) уклав з АКІБ "УкрСиббанк" договір про надання споживчого кредиту №0.

Для забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між тими ж сторонами був укладений іпотечний договір від 19.10.2007, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку у якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

13 лютого 2012 року АКІБ "УкрСиббанк" відступило позивачу право вимоги за кредитним договором. Разом із відступленням права вимоги були відступлені і права на майно третьої особи, що перебуває в іпотеці.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що арешт на майно, накладений оскаржуваними постановами, станом на момент відступлення АКІБ "Укрсиббанк" на користь позивача права вимоги вже існував.

Крім цього, як вбачається зі змісту договору факторингу № 2 від 13.02.2012, ПАТ "УкрСиббанк" передало ТОВ "Кей-Колект" документи щодо примусового стягнення заборгованості.

За таких обставин, суд переконаний, що починаючи з 13.02.2012 позивач мав можливість та повинен був отримати відомості про стан майна боржника - третьої особи, яке було предметом договору іпотеки та арештоване на виконання оскаржуваної постанови.

Відповідно до положень частини другої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції, яка діяла на дату прийняття оскаржуваної постанови, позовну заяву про оскарження дій або бездіяльності державної виконавчої служби може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Таким чином, строк оскарження постанови державної виконавчої служби до адміністративного суду минув ще у квітні 2010 року щодо постанови №18002565 від 17.03.2010 та у листопаді 2011 року щодо постанови №29614649 від 08.11.2011 тобто, до моменту укладення договору факторингу.

Однак, позовна заява не містить посилань на обставини, що будь-яким чином перешкоджали позивачу протягом чотирьох років з моменту укладення договору про відступлення права вимоги в отриманні інформації про стан майна, що перебуває в іпотеці.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Водночас доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

За таких умов суд приходить до висновку, що вказівка позивача на звернення до нотаріуса у травні 2016 року є штучною умовою для приховання дійсного моменту коли позивач дізнався чи мав дізнатись про порушення свої прав, з метою обходу процесуального законодавства щодо строку на звернення до адміністративного суду.

У силу вимог статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що залишення адміністративного позову без розгляду на даній стадії не позбавляє його права на повторне звернення до адміністративного суду після усунення підстав, з яких позовна заява була залишена без розгляду, зокрема, шляхом повідомлення суд щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та надання відповідних доказів на їх підтвердження.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції, третя особа ОСОБА_1, про скасування постанов, - залишити без розгляду.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.