Справа № 814/1997/15
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

14 вересня 2016 року м. Київ К/800/49737/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання нечинною картки відмови, за касаційною скаргою Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів від 14.04.2015 №504000006/2015/000007/1;

визнання нечинною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України від 14.04.2015 № 504010000/2015/00051.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовані рішення Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів від 14.04.2015 №504000006/2015/000007/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України від 14.04.2015 № 504010000/2015/00051.

У касаційній скарзі Миколаївська митниця Державної фіскальної служби України, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», посилаючись на законність судових рішень, просить залишити їх без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що відповідно до укладеного позивачем із ВАТ «Єдиная торговая компания» РФ (далі - ВАТ «ЄТК») зовнішньоекономічного контракту № RF/RD/79-13/11-M від 01.04.2013 та Специфікації № 26 від 23.03.2015, останнє зобов'язалося здійснити позивачу поставку натрію їдкого (гідроксид натрію) в обсязі 7500 тонн, за ціною 247,5 доларів США за тонну, на загальну суму 1856 250 доларів США. За його умовами продавець зобов'язувався поставити товар на умовах CPT (згідно з ІНКОТЕРМС-2010) - ст. Жовтнева Одеської залізниці, за якими витрати по доставці товару несе продавець. Ціна на продукцію за одну тонну в перерахунку на 100 % основної речовини розраховується за формулою: FOB MED Low мінус 40 доларів США, де FOB MED Low - середня котировка, що публікується агентством ICIS, розрахована на підставі ICIS pricing Caustic Soda (Europe, Mediterranean) weekli report за попередні періоди відвантаження два місяці з 21 числа першого місяця по 20 число другого місяця. Розрахована вказаним чином ціна зазначається в Специфікації, що підписується Сторонами до 25 числа місяця, що передує місяцю відвантаження.

14.04.2015 з метою митного оформлення товару позивачем до митного органу подано електронну митну декларацію МД № 504010000/2015/000988 з визначенням митної вартості товару за ціною контракту щодо товарів, що імпортуються. На підтвердження митної вартості товару надані наступні документи: контракт №RF/RD/79-13/11-M від 01.04.2013, специфікація № 26 від 23.03.2015, інвойс №V-52 від 02.04.2015, накладну СМГС АХ 490677 від 03.04.2015, підтвердження позитивного проходження радіологічного та екологічного контролю (штампи), декларацію про походження товару RUUA від 02.04.2015, паспорти якості. Обсяг поставки товару - 236,687 т, загальна сума поставки - 58 580,03 доларів США, вартість товару - 247,50 доларів США.

За результатами розгляду вказаних документів листом від 14.04.2015 № 15489 митним органом повідомлено позивача про необхідність надання додаткових документів, а саме: 1) бухгалтерської документації: щодо оплати складових митної вартості (страхування), страховий поліс; щодо формування ціни товару з обґрунтуванням зниження ціни товару на 40 доларів США; 2) висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 3) договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

На виконання зазначеної вимоги та для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення, листом від 14.04.2015 № 140/101-10 позивач надав відповідачу додаткові документи, зокрема: біржові котирування Caustic Soda (Europe) міжнародної біржової організації ICIS pricing за період з 20.02.2015 по 20.03.2015, що формували цінову політику на каустичну соду згідно умов контракту та Специфікації від 23.03.2015 № 26, датовані 27.02.2015, 06.03.2015, 13.03.2015, 20.03.2015. Щодо надання платіжних документів повідомлено, що оплата за даний товар буде здійснена після його митного оформлення у відповідності з постановою НБУ від 23.02.2015 № 124 «Про особливості здійснення деяких валютних операцій» (лист №141/101-10 від 14.04.2015). Зазначено про відсутність можливості надання інших витребуваних документів.

14.04.2015 Миколаївською митницею Державної фіскальної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товару № 504000006/2015/000007/1, яким визначено митну вартість товару за ціною 461,50 доларів США за тонну, за резервним методом., а також складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 504010000/2015/00051.

15.04.2015 декларантом подана нова митна декларація №504010000/2015/000995, у якій ціна ввезеного товару була визначена з урахуванням вказаного рішення, сплачено усі обов'язкові платежі та здійснено митне оформлення товару з випуском його у вільний обіг.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем до митного органу надані усі необхідні документи на підтвердження заявленої вартості товару за ціною договору, щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частинами 1, 2 статті 51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 МК.

За змістом частин 4, 5 статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 3, 5 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За змістом офіційних правил тлумачення торгівельних правил ІНКОТЕРМС, в редакції 2010 року, термін СРТ означає, що продавець здійснює поставку покупцю у вказане місце призначення. Відповідно до умов СРТ у покупця немає обов'язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому, страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватись. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов'язок страхування товару.

Ненадання позивачем договору з третіми особами, пов'язаного з Контрактом про поставку товару та рахунків про здійснення платежів від третіх осіб на користь продавця товару, відсутність яких пояснюється тим, що продавець товару відмовив в їх наданні, не може свідчити про недостовірність відомостей, що викладені в інших документах, поданих декларантом на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

Згідно платіжного доручення № 1759 від 17.04.2015 визначена за Контрактом № RF/RD/79-13/11-M від 01.04.2013 ціна товару 247,50 доларів США відповідає фактично сплаченій сумі покупцем на користь продавця; сума оплати 58580,03 доларів США, а отже відповідає сумі, зазначеній в інвойсі №V-52 від 02.04.2015.

Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування рішення Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів від 14.04.2015 № 504000006/2015/000007/1 і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України від 14.04.2015 № 504010000/2015/00051.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України також погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій і доводи касаційної скарги його не спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного суду України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України - відхилити, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: