Справа № 585/2933/16-а
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 р.Справа № 585/2933/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Бегунца А.О. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2016р. по справі № 585/2933/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (надалі по тексту відповідач) в якому просив суд:

-визнати нечинним рішення Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про припинення виплати пенсії за віком з 01.06.2015 року;

-зобов'язати Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України на підставі заяви від 06.07.2016 року поновити виплату пенсії за віком з 01.07.2016 року;

-зобов'язати Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України виплатити заборгованість по виплаті пенсії за віком з 01.06.2015 року по день поновлення виплати пенсії.

Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним рішення Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.06.2015 року.

Зобов'язано Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області на підставі заяви ОСОБА_1 від 06.07.2016 року відновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.07.2016 року.

Зобов'язано Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за віком з 01.06.2015 року по день поновлення виплати пенсії.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Роменського міськрайонного суду від 02.08.2016 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 отримував пенсію за віком, виплата якої була припинена з 01.12.2014 року у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю.

06.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про поновлення та виплату пенсії, яку позивач отримував в Україні.

Листом №Н/26 від 08.07.2016 року Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомило позивача, що питання поновлення виплати пенсії може бути вирішено після врегулювання цього питання на законодавчому рівні.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до норм діючого законодавства позивач має права на поновлення виплати пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом та не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року у справі № 1- 32/2009 (25-рп/2009) за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення" визначено, що закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст.. 24 Конституції України. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадян на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватись із такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа. Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина третя статті 25 Конституції України).

Таким чином, позивач проживаючи в державі Ізраїль, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України не допускає обмеження права на соціальний захист за ознакою місця проживання громадянина України.

У відповідності з ч.3 ст.2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

За змістом ч.1 ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду від 07.10.2009 року у справі № 1- 32/2009 (25-рп/2009) за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення", зазначені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визнані неконституційними.

В п. 3 та п. 4 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 07.10.2009р. № 1-32/2009 (25-рп/2009) суд звертає увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Частинами 2 та 3 ст. 152 Конституції України визначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 07 жовтня 2009 року положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та друге речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" втратили чинність та саме з цієї дати громадяни України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, мають право на отримання пенсії в Україні, окрім пенсіонерів - громадян України, які виїхали на постійне місце проживання до держав, з якими Україною укладені відповідні міжнародні договори.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що питання поновлення пенсії може бути вирішено після врегулювання цього питання на законодавчому рівні, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

За висновками, наведеними у постановах Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 12 травня 2015 року та від 19 травня 2015 року з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Частиною 1 статтею 244-2 КАС України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З аналізу наведеного, випливає, що прийняття рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009р. по справі № 1-32/2009 (25- рп/2009), яким було визнано неконституційними положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", є підставою для відновлення виплати пенсії, а отже, відповідачем неправомірно було відмовлено у поновленні виплати пенсії позивачу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у відповідача обов'язку поновити позивачу виплату пенсії.

Між тим, колегія суддів вважає необґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним рішення Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.06.2015 р. по 18.01.2016 р. та зобов'язання Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за віком з 01.06.2015 року по 18.01.2016 р. з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Згідно з ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Як встановлено з матеріалів справи, порушення прав позивача в частині невиплати пенсії відбувалося періодично, починаючи 01.06.2015 року, а тому кожного місяця, не отримуючи пенсію позивач був обізнаний про порушення його прав та мав змогу звернутись до суду за їх захистом.

Разом з тим, до суду з позовом про захист своїх порушених прав позивач звернувся 19.07.2016р.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом, період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку, починаючи з 19. 01.2016р.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи таких підстав не вбачається. Доказів поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.06.2015 р. по 18.01.2016 р. та зобов'язання Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за віком з 01.06.2015 року по 18.01.2016 р. у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для звернення до суду без поважних причин підлягають залишенню без розгляду.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 12.04.2016 року, яка в силу ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.08.2016 року відстрочено Роменському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Сумської області сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2016 року по справі № 585/2933/16-а до ухвалення апеляційним судом рішення у даній справі та відкрито апеляційне провадження у справі.

Оскільки, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2016 року постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2016 р. по справі № 585/2933/16-а скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправним рішення Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.06.2015 р. по 18.01.2016 р. та зобов'язання Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за віком з 01.06.2015 року по 18.01.2016 р. та вказану частину позову залишено без розгляду, а в іншій частині постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2016 р. по справі № 585/2933/16-а залишено без змін, то колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області судового збору у розмірі 606,32 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

За таких обставин, через порушення судом першої інстанції норм процесуального права, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправним рішення Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.06.2015 р. по 18.01.2016 р. та зобов'язання Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за віком з 01.06.2015 року по 18.01.2016 р. з прийняттям і цій частині ухвали про залишення вказаної частини позову без розгляду, а в іншій частині постанова Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2016 р. по справі № 585/2933/16-а підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 100, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області задовольнити частково.

Постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2016 р. по справі № 585/2933/16-а скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправним рішення Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.06.2015 р. по 18.01.2016 р. та зобов'язання Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за віком з 01.06.2015 року по 18.01.2016 р. та прийняти в цій частині ухвалу, якою вказану частину позову залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2016 р. по справі № 585/2933/16-а залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (42000, м. Ромни, Сумська область, вул. Шевченка, 8, ) судовий збір у розмірі 606 (шістсот шість) грн 32 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України - утримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Шевцова Н.В.

Повний текст ухвали виготовлений 19.09.2016 р.