Справа № 825/165/16
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/165/16 Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Чернігівської області, третя особа Генеральна прокуратура України про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що наказом Прокуратури Чернігівської області від 05.06.2012 № 172к ОСОБА_2 було призначено на посаду прокурора Ніжинської міжрайонної прокуратури Чернігівської області та встановлено оклад згідно із штатним розписом (а.с. 6).

Наказом Прокуратури Чернігівської області від 14.12.2015 № 63-к позивача призначено на вакантну посаду прокурора Ніжинської місцевої прокуратури з 15.12.2015, звільнивши його з посади прокурора Ніжинської міжрайонної прокуратури. Одночасно вказаним наказом ОСОБА_2 встановлено оклад згідно із штатним розписом.

З копій розрахункових листів, за період липень - грудень 2015 року вбачається, що Прокуратурою Чернігівської області ОСОБА_2 нараховувалась заробітна плата виходячи з посадового окладу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 № 505 (а.с. 8-9).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- зобов'язати відповідача нараховувати заробітну плату з 01.07.2015 у відповідності до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме як суму наступних складових: посадового окладу розміром 10 мінімальних заробітних плат з подальшим поетапним запровадженням з 01 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 01 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат; премії розміром не менше 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці; надбавки за вислугу років розміром 15 відсотків посадового окладу з подальшим збільшенням відповідно до наявного стажу роботи;

- стягнути з відповідача суму недонарахованої заробітної плати за період з 01.07.2015 до останнього числа місяця, який передує місяцю постановлення рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з 01.07.2015 по 31.12.2015 Кабінетом Міністрів України зміни до постанови від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» не внесено, а законами України від 28.12.2014 № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та від 28.12.2014 № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» видатки на реалізацію положень ст. 81 Закону № 1697-VII не передбачено, Прокуратура Чернігівської області не мала правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати позивачу у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Схема посадових окладів працівників органів прокуратури закріплена Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (далі - Постанова № 505).

Згідно з частиною третьою статті 81 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

За правилами статті 89 цього Закону фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

Відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та п. 11 Прикінцевих положень Закону України від 25.12.2015 № 928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» норми і положення, зокрема, ст. 81 Закону № 1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.

Таким чином, Кабінетом Міністрів України зміни до Постанови № 505 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників органів прокуратури, не внесено, а Законами України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та «Про Державний бюджет України на 2016 рік» видатки на реалізацію положень статті 81 Закону № 1697-VII не передбачено, а отже відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічну позицію висловив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 12 серпня 2016 року по справі №815/1302/16.

Схожі висновки стосовно заробітної плати працівників бюджетних установ висловлював також і Верховний Суд України у своїх постановах від 30.03.2016 (№822/504/13-а), від 12.07.2016 (справа № 21-1726а16) та від 13.07.2016 (справа № 21-1488а16).

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.