Справа № 668/4485/16-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 р. Справа № 668/4485/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Рядча Т.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Градовського Ю.М.

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Херсоні на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 17 травня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні рядового поліції Бондаренко Романа Дмитровича, третя особа управління патрульної поліції у м. Херсоні про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні рядового поліції Бондаренко Романа Дмитровича, третя особа управління патрульної поліції у м. Херсоні про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, якою його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., вказуючи, що в його діях відсутній склад проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 травня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 060385 від 08 березня 2016 року інспектора Управління патрульної поліції у м. Херсоні Бондаренка Романа Дмитровича рядового поліції, поліцейського роти № 2, батальону, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., а провадження у справі закрити .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, управління патрульної поліції у м. Херсоні подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на надання судом неналежної правової оцінки обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату , час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 березня 2016 року постановою інспектора Управління патрульної поліції у м. Херсоні рядового поліції Бондаренко Романа Дмитровича Прохоренка Д.Ю. було визнано винним у скоєнні правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме: позивач не мав при собі посвідчення водія; та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Скасовуючи спірну постанову та закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції виходив з незаконності спірної постанови, оскільки позивач не перебував в транспортному засобі, рух не здійснював, та відповідно і не був водієм, а тому обов`язку пред`являти для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом, якщо особа не керує транспортним засобом та не перебуває в ньому як водій у позивача не було.

Колегія суддів частково погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн..

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції свою незгоду з обставинами, позивач обґрунтовує тим, що він не керував транспортним засобом, а лише знаходився біля свого автомобіля з метою забрати власні речі. На вимогу поліцейського надати водійське посвідчення надав лише паспорт, що посвідчує його особу, оскільки не вважав за потрібне надавати посвідчення водія, оскільки автомобілем в той час не керував.

Колегія суддів зазначає, що згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п.2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також предявити для перевірки, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження встановленого за допомогою технічного приладу адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем. Наданий ж суду відеозапис не підтверджує факт порушення позивачем ч.1 ст.126 КУпАП.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято у якості доказу показання свідка ОСОБА_2 , який підтвердив факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 126 ч.1 КУпАП, оскільки зазначене спростовується відеозаписом з нагрудних відеокамер інспекторів, який знаходиться в матеріалах справи.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, колегія суддів дійшла висновку,що оспорювану постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Між тим, в порушення ст.71 КАС України, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, який заперечував проти позову, не навів доводів та не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення.

Разом з цим, оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 284 КУпАП право закриття провадження покладено на орган (посадову особу) яка виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення, а адміністративний суд тільки перевіряє на правомірність винесену таким органом постанову, то рішення суду першої інстанції в цій частині є неправомірним.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновків, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суд першої інстанції при ухваленні судового рішення порушив норми процесуального права, тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні, із скасуванням в частині закриття провадження у справі з відмовою у задоволенні в цій частині позовних вимог . В решті постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197,ст. 201, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Херсоні задовольнити частково, постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 17 травня 2016 року - змінити, скасувавши в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особам. які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко