Справа № 806/345/16
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" вересня 2016 р. Справа № 806/345/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

сторін та їх представників: від позивача -ОСОБА_3; від відповідача -Дурава В. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" червня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про стягнення коштів ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про:

- стягнення з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_5 середнього заробітку за час затримки розрахунку за періоди з 15.11.2007 по 14.04.2015 та з 09.09.2015 по 04.03.2016 в сумі 156636,35 грн.;

- стягнення з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_5 963,60 грн. судових витрат, пов'язаних із прибуттям до Житомирського окружного адміністративного суду та Житомирського апеляційного адміністративного суду для участі в судовому засіданні у даній адміністративній справі (заява від 21.06.2016).

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на користь ОСОБА_5 3784 (три тисячі сімсот вісімдесят чотири) грн. 71 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.11.2007 по 14.04.2015 та з 09.09.2015 по 04.03.2016.

Стягнуто з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на користь ОСОБА_5 23 (двадцять три) грн. 28 коп. судових витрат.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, на підставі неповно з'ясованих обставин та неправильного тлумачення правових норм, із застосуванням (врахуванням) правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24.10.2011р. представник позивача звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить назване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зокрема у апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що суд невірно обрахував період за який відповідач затримав розрахунок. Невірно було взято до розрахунку і розмір заборгованості відповідача по заробітній платі, яка несвоєчасно сплачена позивачу. Водночас, представник позивача просить суд вирішити його заяву про компенсацію витрат від 21.06.2016року (а.с.137).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_5 з 31.03.1997 по 14.11.2007 працював на різних посадах у відповідача.

14.11.2007 відповідно наказу № 69-о, звільнився з посади головного державного податкового інспектора Народицького відділення Овруцької МДПІ за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.09.2015 у справі №806/2391/15, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.01.2016, визнано протиправними дії Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо не донарахування та невиплати ОСОБА_5 при звільненні посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років та надбавки за вислугу років. Стягнуто з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_5 недораховані та невиплачені при звільненні посадовий оклад в сумі 8,85 грн., надбавку за спеціальне звання в сумі 4,52 грн., винагороду за вислугу років в сумі 2,67 грн., надбавку за вислугу років в сумі 4647,63 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15 квітня 2015 року по 08 вересня 2015 року в сумі 7812,00 грн. (а.с.6-13).

Відповідно до ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

На виконання зазначеного судового рішення відповідачем перераховано на користь позивача 12475,67 грн., з якої: 4663,67грн. - суми заробітної плати позивача які слід було виплатити під час його звільнення та 7812грн.- середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15 квітня 2015 року по 08 вересня 2015 року.

Стосовно ж доводів представника позивача з приводу виплати йому значно більшої суми відповідачем, то 12475,67 грн. присуджених на користь позивача за рішенням суду, 7812 грн. це - середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15 квітня 2015 року по 08 вересня 2015 року. Вказана сума є мірою відповідальності застосованою судом до відповідача за затримку розрахунку, а відтак така сума правомірно не врахована судом першої інстанції під час розрахунку сум заробітку, що підлягає виплаті позивачу за час затримки розрахунку за період з 15.11.2007 по 14.04.2015 та з 09.09.2015 по 04.03.2016.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами позивача з приводу того, що на підставі заяв позивача про проведення донарахування та виплату коштів від 22.01.2016року та від 24.02.2016року відповідачем 04.03.2016року добровільно донараховано належну позивачу суму заробітної плати у розмірі 2006, 97грн, яка підлягала виплаті позивачу у день звільнення. Вказана сума повинна бути взята повністю для обрахунку не залежно від напрямку та способу її виплати та зарахування у сплату боргу за податками. Вказані обставин підтверджуються додатком до листа відповідача від 19.02.2016року №643/06-16-05-10.

За таких обставин, сума несвоєчасно виплаченого позивачу заробітку становить 6670,64грн, з якої: -4663,67грн. за рішенням суду та 2006,97грн- добровільно донарахована відповідачем на підставі заяви позивача.

Також заслуговують на увагу і доводи позивача, що за період з 15.11.2007 по 14.04.2015 та з 09.09.2015 по 04.03.2016 позивачу затримано не на 66 календарних місяців, а на 1985 робочих днів, що календарних місяців становить значно більше.

Відповідно до Постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 08.09.2015 у справі №806/2391/15, розмір середнього заробітку позивача за один робочий день становить -78,91грн.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Водночас, колегія суддів зазначає, що при розгляді даної справи суд першої інстанції правомірно врахував правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 24.10.2011 року у справі №6-39цс11 та у Пленумі Верховного Суду України у своїй постанові від 24 грудня 1999 року №13 і взяв до уваги такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Зокрема, істотність частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає 4663,67 (частка недоплаченої заробітної плати за рішенням суду) + 2006, 97грн (частка доплат заробітної плати сплачена відповідачем добровільно)=6670,64грн/156636,35 (середній заробіток за весь час затримки розрахунку)*100%=4,23%.

Сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки 4,23% становить:

78,91грн. (середня заробітна плата позивача за один робочий день)*4,23=3, 34грн.

3,34грн *1985 (робочих днів затримки розрахунку) = 6629,90грн.

З огляду на викладені обставини, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, колегія суддів вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути перерахований та виплачений позивачу у розмірі 6629,90грн. з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно вимог представника позивача щодо стягнення на його користь витрат по заяві про компенсацію витрат, пов'язаних з розглядом адміністративної справи від 21.06.2016року, то судом вірно встановлено, обставини справи, що розмір компенсації витрат позивача, що пов'язані із прибуттям у судові засідання, становить 963,60 грн., з яких 273,32 - компенсація за відрив від звичайних занять та 690,28 - компенсація в адміністративній справі витрат, що пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача слід стягнути 40,79 грн. судових витрат, що пов'язані із прибуттям у судові засідання до суду першої інстанції (6629,90грн*963,60/156636,35).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, однак допустив помилки при підрахунку сум належних позивачу виплат, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду змінити у частині розміру присуджених позивачу виплат.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог та вимог апеляційної скарги, клопотання представника позивача про стягнення судових витрат, пов'язаних з прибуттям до суду апеляційної інстанції підлягає до задоволення частково пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 7,17грн (6629,90грн*169,29/156636,35).

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" червня 2016 р. змінити у частині розміру присуджених ОСОБА_5 виплат, а зокрема:

у абзаці другому резолютивної частини постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 року по даній справі замість присудженої виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі "3784,71грн", зазначити - "6 629,90грн (шість тисяч шістсот двадцять дев'ять грн. 90коп.)";

у абзаці третьому резолютивної частини постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 року по даній справі замість присудженої виплати судових витрат у розмірі "23,28грн", зазначити -"40,79грн (сорок гривень 79коп.)".

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_5 судові витрати пов'язані з прибуттям до суду апеляційної інстанції у розмірі 7,17грн (сім гривень 17 коп.).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: А.Ю.Бучик

Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_5 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Овруцька об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області вул.Сабурова,1/20,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11102

4-третій особі: - ,