Справа № 2а/0370/116/11
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року Справа № 876/2950/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: не з'явився

відповідача по справі: представника Федорчук І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) в січні 2011 року звернувся з позовом в суд до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції та просив скасувати податкові повідомлення-рішення №/0/1483/17 про донарахування податку з доходів фізичних осіб в розмірі 228072,45 грн., №/0/1484/17 про донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 4 033 482,39 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що на виконання договорів із громадянами позивач зобов'язувався за дорученням та за рахунок коштів отримувача послуг за винагороду здійснити від свого імені один або декілька правочинів з купівлі автомобіля, провести митне оформлення, сплативши при цьому за рахунок коштів отримувача послуг необхідні митні платежі та передати товар згідно довідки-рахунку. З порушенням статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності малого підприємництва» незгідний, оскільки встановленого граничного розміру виручки (500 тис. грн.) не перевищив.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року в справі №2а/0370/116/11 адміністративний позов було задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року вказану вище постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись з цими судовими рішеннями Нововолинською об'єднаною державною податковою інспекцією подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2016 року касаційну скаргу Нововолинської ОДПІ задоволено частково, скасовано постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03.02.2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2014 року у частині задоволення позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.12.2010 №/0/1483/17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 228 072,45 грн. та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення фактичного обсягу виручки за звітний період з якою пов'язується перевищення її граничного розміру. В решті постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03.02.2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2014 року залишено без змін.

В своєму рішенні суд касаційної інстанції вказав, що з метою правильності обрахування відповідачем податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, судам першої та апеляційної інстанцій необхідно було встановити фактичний обсяг виручки, яка була отримана позивачем на протязі звітних періодів, встановити період та операцію, з якою податковим органом пов'язується перевищення граничного розміру виручки, визначеного статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» для визначення наступного звітного періоду в якому у платника виникає обов'язок перейти на загальну систему оподаткування.

При новому розгляді справи Волинським окружним адміністративним судом 30 березня 2016 року прийнято постанову, якою позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Нововолинською об'єднаною державною податковою інспекцією подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року в справі №2а/0370/116/11 та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та вважає, що на рахунок позивача надійшло виручки більш як 500 тис. грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 10.11.2010 року по 02.12.2010 року Нововолинською ОДПІ на підставі направлення №388/17 від 10.11.2010 року була проведена планова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності ОСОБА_3 з питань дотримання суб'єктом господарської діяльності вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 26.11.2007 року по 30.09.2010 року, про що складено акт від 07.12.2010 року №1644/684/17-.

Перевіркою встановлено, що в порушення зокрема розділу IV Декрету КМУ від 26.12.1992 року №13-92 «Про прибутковий податок з громадян» та відповідно ст. ст. 13, 14 Інструкції «Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю» ФОП ОСОБА_4 занижено податкові зобов'язання по ПДФО за ІІ квартал 2010 року із суми перевищення на суму 228 072,45 грн.

На підставі Акта перевірки від 07.12.2010 року №1644/684/17- Нововолинською ОДПІ зокрема винесено податкове повідомлення-рішення №/0/1484/17 від 29.12.2010 року усього на суму 228 072,45 грн.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг) (абзац 5 вказаної статті).

Таким чином, до обсягу виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) необхідно включати суми всіх коштів, що надійшли на розрахунковий рахунок або (та) в касу платника єдиного податку фізичної особи у звітному податковому періоді.

Як встановлено судом в період з 26.11.2007 року по 30.09.2010 року ФОП ОСОБА_3 здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування відповідно до Указу Президента України від 03.07.1998р. №727/98 «Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

Згідно укладених правочинів із фізичними особами ФОП ОСОБА_3 зобов'язується за дорученням та за рахунок коштів отримувача послуг за винагороду здійснити від свого імені один або декілька правочинів (угод) з купівлі автомобіля, провести митне оформлення товару, сплативши при цьому за рахунок коштів отримувача послуг необхідні митні платежі та передати товар на підставі довідки-рахунку.

Актом планової виїзної перевірки встановлено заниження суми податку з доходів фізичних осіб за другий квартал 2010 року в розмірі 228 072.45 грн., оскільки позивач перевищив встановлений граничний розмір виручки в 500 тис. грн.

Акт перевірки регламентує лише той факт, що позивач ввіз на митну територію України 155 автомобілів на загальну фактурну вартість 2 020, 4 тис. грн. Тобто, сума коштів 2 020,4 тис грн. є фактурною вартістю автомобілів.

Разом з тим, згідно довідки банку, яка знаходиться в матеріалах справи, в другому кварталі 2010 року на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3 надійшло 448.2 тис. грн., що не може вважатися порушенням з огляду на норму статті 1 Указу № 727/98.

В постанові Верховного Суду України від 06.03.2012 року в справі №21-34а12, на яку посилається Вищий адміністративний суд України при розгляді касаційної скарги у даній справі, встановлено, що до обсягу виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) необхідно включати суми всіх коштів, що надійшли на розрахунковий рахунок або (та) в касу платника єдиного податку фізичної особи у звітному податковому періоді.

Доказів надходження грошових коштів в сумі 2 020,4 тис. грн. на рахунок позивача у банку чи в касу від здійснення операцій з продажу відповідачем під час проведення перевірки не здобуто, а також не надано в судове засідання.

Таким чином апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року в справі №2а/0370/116/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 16.09.2016 року