Справа № 815/1071/16
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/1071/16

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченка К.В.,

Лукянчук О.В.

при секретарі: Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2016р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС-АГРО ЛТД» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016р. ТОВ «ВЕЛЕС-АГРО ЛТД» звернулось в суд із позовом до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2016р.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в період з 29 січня 2016р. по 11 лютого 2016р. працівниками ДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «ВЕЛЕС-АГРО ЛТД» з питань правильності нарахування та сплати до бюджету України податку на додану вартість та податку на прибуток при проведенні фінансово-господарської діяльності з ТОВ «Дента Плюс», ТОВ «Анвір Груп», ТОВ «Альянс КОВ», ТОВ «Альфа Люкс СТ», ТОВ «Аквілон-Груп» за період з 1.01.2012р. по 31.12.2014р.

За результатами вказаної перевірки ДПІ 25.02.2016р. складено акт перевірки за №651/15-54-14-02/31427962 «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «ВЕЛЕС-АГРО ЛТД», з питань правильності нарахування та сплати до бюджету України податку на додану вартість та податку на прибуток при проведенні фінансово-господарської діяльності, яким встановлено порушення позивачем п.198.1 ст.198, п.198.2 п.198.6 ст.198 та з урахуванням вимог п.102.1 ст.102 ПК України, в результаті донараховано грошового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 894 044грн.

На підставі вище зазначеного акту перевірки ДПІ 12.03.2016р. прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено ТОВ «ВЕЛЕС-АГРО ЛТД» суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1117555грн., (894044грн. - за податковим зобов'язанням та 223551грн. - штрафної санкції).

Позивач зазначив, що висновки в акті перевірки, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають існуючим фактичним обставинам та діючому податковому законодавству, оскільки платником податку надані усі необхідні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують реальність господарських операцій з контрагентами, а тому є протиправними. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив позов задовольнити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2016р. позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Суворовському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області № від 12.03.2016р.

Стягнуто з ДПІ у Суворовському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області на користь ТОВ «ВЕЛЕС-АГРО ЛТД» () судові витрати у розмірі 16763,33грн. (шістнадцять тисяч сімсот шістдесят три грн. 33 коп).

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на них, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

За правилами ст.200КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що платником податку надані усі необхідні первинні документи податкового та бухгалтерського обліку, які підтвердили реальність господарських операцій з контрагентами ТОВ «Анвір Груп» та ТОВ «Дента Плюс», а тому позивачем правомірно сформований податковий кредит по цим операціям.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано сторонами, що на підставі акту позапланової виїзної перевірки від 25.02.2016р. за №651/15-54-14-02/31427962 та встановлених в ході перевірки порушень податкового законодавства, ДПІ 12.03.2016р. прийнято податкове повідомлення-рішення за № (т.1 а.с.17) про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі

894044грн. за основним податковим зобов'язанням та 223551грн. за штрафними санкціями.

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки ДПІ про те, що відносно контрагентів ТОВ «Анвір Груп» та ТОВ «Дента Плюс» не можливо провести зустрічну звірку щодо господарських операцій із позивачем, а як наслідок неможливо встановити реальність господарських операцій та перевірити наявність первинних документів.

Перевіряючи правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та підстави, за якими позивач пов'язує його скасування судова колегія виходить з наступного.

Як визначено в ст.1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Виходячи з вказаної норми закону, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

За правилами ст.1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

З урахуванням викладеного, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Як визначено в п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

На підтвердження реальності господарських операцій та зміни майнового стану платника податків, позивачем, як до перевірки так і до суду першої інстанції надані наступні документи бухгалтерського та податкового обліку: Договори на поставку товару (т.1 а.с.59,61); податкові накладні на поставку товару (т.1 а.с.63-97,98-120), а саме листів металу та інших запчастин; видаткові накладні (т.1 а.с.143-177, 121-142); платіжні доручення на підтвердження оплати за отриманий товар.

Під час з'ясування обставин по справі в суді апеляційної інстанції представник ДПІ пояснив, що первинні документи перевірялись під час перевірки, вони оформленні у встановленому порядку, з боку працівників, які проводили перевірку зауважень не надходило.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що надані первинні документи податкового та бухгалтерського обліку підтверджують реальність господарських операцій з вказаними контрагентами та спростовують висновку ДПІ викладені в акті перевірки.

Що стосується посилань відповідача на той факт, що є акти відповідних податкових органів про неможливість проведення перевірки ТОВ «Анвір Груп» та ТОВ «Дента Плюс», судова колегія вважає за необхідним зазначити, що акти перевірок контрагентів, не можуть бути покладені в основу висновків про завищення позивачем податкового кредиту, оскільки відповідно до п.6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України №984 від 22.12.2010р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011р. за №34/18772 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів порушень. Також слід зазначити, що акт перевірки контрагента позивача не відносяться до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку за період, що перевірявся, які б достовірно підтверджували наявність факту порушення позивачем податкового законодавства.

В той же час, представниками ДПІ ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів, які б реально ставили під сумнів факт здійснення господарських операцій та свідчили б про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли свідчити про їх фіктивність чи про те, що дії позивача і його контрагента були спрямовані на отримання незаконної податкової вигоди.

До апеляційної скарги надані копії судових рішень Святошинського районного суду м.Києва щодо притягнення керівників: ТОВ «Анвір Груп» ОСОБА_3 та ТОВ «Дента Плюс» ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за створення підприємств, як засіб ухилення від сплати податків.

Даючи оцінку вказаним судовим рішення, судова колегія вважає, що само по собі притягнення до кримінальної відповідальності засновників цих підприємств, не ставить під сумнів господарські операції з позивачем, оскільки їх реальність підтверджена, які відповідними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, так і іншими діями, спрямованими на зміну майнового стану платника податків.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції зроблений вірний висновком про те, що реальність господарських операцій знайшло своє підтвердження під час з'ясування обставин по справі і дослідженні документів, а тому позивачем правомірно сформований податковий кредит по наведеним вище контрагентам.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду постановлена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196,200,206КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2016р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 вересня 2016р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: К.В. Кравченко

О.В. Лукянчук