Справа № 813/4264/15
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року Справа № 876/4749/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

представника позивача : Шнира О.Б.

представника відповідача: Галевич Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Опора-БКБ» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу та постанови,

в с т а н о в и в :

В серпні 2015 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Опора-БКБ» звернулося в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ про скасування реєстрації декларації № 23-Д від 28.05.2015 та постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності № 1ш/12пз/1013-6/3420-15 від 20.07.2015.

Позов мотивований тим, що оскаржуваний наказ та постанову винесено відповідачем з порушенням чинного законодавства, наказ та постанова є протиправними, оскільки ґрунтуються на висновках акта перевірки, які не відповідають фактичним обставинам справи. Стверджує, що порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, встановлені в акті перевірки, не відповідають дійсності. Звертає увагу на те, що у наказі про скасування реєстрації декларації не наведено мотивів для скасування декларації про початок виконання будівельних робіт. Стосовно твердження відповідача про внесення в декларацію недостовірних відомостей в частині замовника будівництва вказує, що ТзОВ «Опора-БКБ» зазначено замовником будівництва у декларації про початок виконання будівельних робіт від 05.03.2014 на підставі Інвестиційного договору № 42 від 07.12.2012.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 позов було задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано оскаржувану постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. В решті позовних вимог суд першої інстанції відмовив.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі - ДАБІ України) подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт. Право користування чужою земельною ділянкою для забудови виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою. Крім того, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У зв'язку з чим, апелянт зазначає, що у позивача немає ні права власності, ні права користування земельною ділянкою, на яку він набув право забудови шляхом подання та реєстрації декларації, а отже у поданій декларації наведено недостовірні дані. Також, апелянт зазначає, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню Закон України «Про інвестиційну діяльність», оскільки він прийнятий значно раніше ніж Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», який є спеціальним по відношенню до попереднього. Тому просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Галевич Н.Р., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, представника позивача Шнира О.Б., який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 22.05.2015 головними державними інспекторами інспекційного відділу в м. Львова Хар М.І., Максимом А.М. та Ліщинським В.Б. було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил ТзОВ «Опора-БКБ», Підприємства Науково-творча майстерня «Архітрав» Прикарпатського центру Української академії архітектури та ТОВ «Львівгідроспецбуд» на об'єкті будівництва за адресою : м. Львів, вул. Лемківська, 9-А, за результатами якої складено акт № 07/05-ш від 22.05.2015.

22.05.2015 відповідачем за результатами проведеної перевірки складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 07/05-ш/2, на підставі якого винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 1ш/12пз/1013-6/3420-15 від 20.07.2015, якою ТзОВ «Опора-БКБ» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 4 пункту 4 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 109 620 грн.

Крім цього, 28.05.2015 директором ДАБІ у Львівській області Желихом Р.С. було видано Наказ № 23-Д «Про скасування реєстрації декларації», яким було скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої 05.03.2014 за № ЛВ 83 по об'єкту будівництва «Реконструкція з розширенням приміщень побутового корпусу під багатоквартирний житловий будинок з закладами громадського призначення та підземним паркінгом на вул. Лемківській, 9-А у м. Львові, замовник ТзОВ «Опора-БКБ».

Судове рішення про задоволення позовної вимоги мотивоване тим, що позивач на виконання умов інвестиційного договору подав декларацію початок виконання будівельних робіт від 05.03.2014, в якій зазначив інформацію про те, що замовником реконструкції є ТзОВ «Опора-БКБ», а земельна ділянка для реконструкції використовується на підставі Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою. Такі дії ТзОВ «Опора-БКБ» повністю відповідають положенням ч.2 ст.5 Закону України «Про інвестиційну діяльність», при цьому, законом не передбачено заборони передання функцій забудовника іншим особам, тому погодження сторонами Інвестиційного договору умов про виконання ТзОВ «Опора-БКБ» функцій ДП «Львівський виробничо-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» щодо реконструкції належного останньому нерухомого майна та надання для цих потреб земельної ділянки відповідає умовам частин 4 та 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Наведене спростовує доводи відповідача про відсутність у позивача права зазначати у декларації про початок виконання будівельних робіт замовником будівництва ТзОВ «Опора-БКБ» на належній ДП «Львівський виробничо-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» земельній ділянці по вул. Лемківській, 9-А у м. Львові на виконання умов Інвестиційного договору № 42 від 07.12.2012. Жодних інших доказів наявності в діях позивача порушень вимог абзацу 4 пункту 4 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» відповідачем суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно абзацу 10 статті 1 Закону України «Про архітектурну діяльність», замовник - фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування.

Відповідно до ст.10 цього Закону, для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Згідно ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.4 ст.26 цього Закону право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Згідно ч.2 ст.39-1 цього ж Закону, у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Відповідно до ч.8 ст.36 цього ж Закону, замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Пунктом 14 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 передбачено, що у разі виявлення Інспекцією наведених у декларації недостовірних даних, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Інспекція письмово повідомляє замовника протягом одного робочого дня з дня такого виявлення. Замовник зобов'язаний протягом трьох робочих днів з дня самостійного виявлення помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної помилки) в зареєстрованій декларації або отримання відомостей про виявлення недостовірних даних подати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення їх Інспекцією до єдиного реєстру шляхом подання особисто або надсилання Інспекції рекомендованим листом з описом вкладення заяви за формою згідно з додатком 9 до цього Порядку, декларації, в якій виявлено технічну помилку або недостовірні дані, в одному примірнику та декларації, в якій враховано зміни, у двох примірниках за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Згідно з п.9 цього ж Порядку, замовник згідно із законом відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Відповідно до абз.4 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації на об'єктах III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат.

В спростування доводів відповідача про внесення в декларацію недостовірних даних в частині зазначення ТзОВ «Опора-БКБ», як замовника будівництва по вул. Лемківській, 9-А в м. Львові, останнім було надано Інвестиційний договір № 42, укладений між товариством та ДП «Львівський виробничо-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації».

У п.2.2 Інвестиційного договору зазначено, що відповідно до умов цього договору замовник передає інвестору (ТзОВ «Опора-БКБ») свої функції з проектування та реконструкції об'єкта.

Згідно п.11.2.3 Інвестиційного договору, замовник є землекористувачем та надає своє право користування земельною ділянкою у якості інвестиції.

Згідно п.3.1.2 Інвестиційного договору, замовник надає в установленому законодавством України порядку земельну ділянку інвестору для реконструкції об'єкта, розташованого на ній.

Відповідно до п.2.3 Інвестиційного договору, інвестор приймає функції замовника по проектуванню та реконструкції об'єкта.

Згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 177923 від 05.10.2011, ДІЇ «Львівський виробничо-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» є постійним користувачем земельної ділянки, площею 0,0795 га в м. Львові по вул. Лемківській, 9-А з цільовим призначенням : обслуговування побутовою корпусу.

Отже, колегія судів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ДП «Львівський виробничо-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» надаючи в якості інвестиції право користування земельною ділянкою, фактично здійснив інвестиційну діяльність, що дозволено ч.1 ст.2 Закону України «Про інвестиційну діяльність», згідно якої інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій.

В свою чергу, згідно ст.1 вказаного Закону, інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути : рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності); права користування землею, водою, ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права; інші цінності.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні напери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права.

Згідно ч.2 ст.5 цього Закону, інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності.

Таким чином, ТзОВ «Опора-БКБ» здійснював інвестування власних грошових коштів в об'єкт інвестування - нерухоме майно ДП «Львівський виробничо-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації», яке потребувало реконструкції, а державне підприємство інвестувало належне йому па підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 177923 від 05.10.2011 право постійного користування земельною ділянкою, що відповідає положенням Закону України «Про інвестиційну діяльність» і аж ніяк не суперечить вимогам абз.10 ст.1 Закону України «Про архітектурну діяльність», ч.4 ст.26 та п.8 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абзацу 3 п.9 Порядку виконання будівельних робіт, оскільки вказані положення наведених норм регулюють вузьке коло суспільних відносин, а положення Закону України «Про інвестиційну діяльність» та Інвестиційного договору визначають права, способи і порядок використання наданого позивачу права користування землею та переданих йому функцій забудовника, чим і скористався позивач.

Право позивача на виконання ним функцій замовника будівництва по вул. Лемківській, 9-А в м. Львові та право на здійснення реконструкції об'єкта згідно Інвестиційного договору № 42 від 07.12.2012 та Закону України «Про інвестиційну діяльність» доводиться судовими рішеннями в господарській справі № 914/3236/14, які не встановлюють нових обставин, а підтверджують правомірність поведінки позивача та наявність в нього права здійснювати реконструкцію на земельній ділянці по вул. Лемківській, 9-А в м. Львові.

Правомірність дій позивача доводяться і тією обставиною, що позивач змушений був повторно подати декларацію про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована відповідачем і жодних претензій до того, що позивач виконував функції забудовника у відповідача не було.

Більш того, що позивач реконструював будівлю та подав декларацію про готовність об'єкту до експлуатації, яка також зареєстрована відповідачем. Наведені обставини були встановлені судом першої інстанції та подальша поведінка відповідача свідчить про відсутність в діях позивача порушень вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправним та скасування наказу Департаменту ДАБК у Львівській області про скасування реєстрації декларації № 23-Д від 28.05.2015 відсутні, оскільки позивач здійснює будівельні роботи з реконструкції з розширенням приміщень побутового корпусу під багатоквартирний житловий будинок з закладами громадського призначення та підземним паркінгом на вул. Лемківській, 9-А у м. Львові на підставі зареєстрованої декларації про початок будівельних робіт № ЛВ 94, відтак, станом на момент розгляду справи порушене право позивача є відновленим, не потребує захисту, а визнання протиправним та скасування вказаного наказу не призведе безпосередньо до змін в обсязі прав позивача.

За таких обставин постанова суду першої інстанції, якою визнано протиправними та скасовано оскаржувану постанову № 1ш/12пз/1013-6/3420-15 від 20.07.2015 про накладення на штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності є законною та обґрунтованою, а тому не підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Отже, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводами апеляційної скарги такі висновки не спростовуються, а тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року по справі № 813/4264/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О.Яворський

С.П.Нос

Повний текс ухвали складено 20.09.2016.