Справа № 607/4659/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року Справа № 876/5177/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у м.Тернополі Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти 1, батальйону Управління патрульної поліції у м.Тернопіль ДПП сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів - Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти 1, батальйону УПП у м. Тернопіль ДПП сержанта поліції ОСОБА_2, в якому просила скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 963059 від 20 квітня 2016 року про накладення на неї адміністративного штрафу в розмірі 510 грн. за порушеня ч.3 ст.122 КУпАП.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що зупинка керованого нею транспортного засобу була вимушеною, у зв'язку із спущенням колеса, і тому в подальшому позивач не мала можливості продовжувати рух автомобілем. Просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, відповідач подав до суду заперечення на апеляційну скаргу та просить розглядати справу у їх відсутності, тому відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову- без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 квітня 2016 року приблизно о 12:08 год. позивач ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснила зупинку автомобіля в місці «зупинка (стоянка) заборонена», створивши перешкоду для руху інших учасників дорожнього руху, чим порушила вимоги п.15.1 Правил дорожнього руху України.

За цим фактом ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП на підставі постанови у справі про адміністративне порушення серії ПС2 №963059, складеної поліцейським роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Тернопіль ДПП сержантом поліції ОСОБА_2, згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а тому її правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах його повноважень, оскільки жодних доказів, які б свідчили про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, позивач не надала, як і не заперечувала сам факт правопорушення.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з такого.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 3 ст.122 КУпАП передбачає, що порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 20 квітня 2016 року о 12:08 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснила зупинку автомобіля в місці «зупинка (стоянка) заборонена», створивши перешкоду дорожньому руху та загрозу безпеці руху.

П.15.1 ПДР України передбачає, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представник відповідача в якості доказів на підтвердження доведення факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та обґрунтованості винесення постанови до матеріалів справи надав аудіовізуальний засіб - диск, та фото фіксацію, з яких вбачається, що позивачкою порушено вимоги п. 15.1 Правил дорожнього руху України, а саме: зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі, що мало місце 20 квітня 2016 року о 12 год. 08 хв. у м. Тернополі по вул. Живова, 3.

Жодних доказів, які б свідчили про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, позивач не надала, а судом таких обставин не встановлено.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.3 ст. 122 КУпАП, постанова складена на місці і негайно вручена позивачу, про що свідчить її підпис у постанові про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що працівниками поліції не складено протокол та не вручено їй такий, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що транспортний засіб було зупинено у звязку з необхідністю підкачати колесо, яке було приспущене, оскільки за таких обставин ОСОБА_1 на момент зупинки не вжито жодних заходів всупереч пп.9.9 9.11 ПДР України, а саме: не увімкнена аварійна світлова сигналізація, не виставлений знак аварійної зупинки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2016 року у справі № 607/4659/16- а без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_3