Справа № 466/6852/16-а
Суддя: Ковальчук О. І.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/6852/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Ковальчука О.І.

при секретарі Ваврин М.М.

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження,-

в с т а н о в и в :

02.08.2016р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила скасувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 07.08.2015 р. за № 434 «Про демонтаж самочинної прибудови» в частині зобов»язання ОСОБА_1 демонтувати самочинну прибудову розміром 7,13х3,04м. до квартири № 57 на вул. Біберовича, 11 у м. Львові.

Свої вимоги мотивує тим, що 07 серпня 2015 року Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради видано розпорядження № 434 «Про демонтаж самочинної прибудови», згідно з яким позивача ОСОБА_1, зобов'язали у місячний строк з дня отримання розпорядження демонтувати самочинно здійснену прибудову розміром 7,13x3.04 м. до квартири № 57 в будинку № 11 на вулиці Біберовича в м. Львові.

Вищезгадане розпорядження прийнято на підставі листа, складеного працівниками ЛКП «Рясне-402» та висновку міжвідомчої комісії Шевченківської районної адміністрації (протокол № 20 п.8 від 28.07.2015 року).

Висновком міжвідомчої комісії (протокол № 20 п.8 від 28.07.2015 року) визнано, що самочинно здійснену прибудову розміром 7,13x3.04 м. до квартири № 57 в будинку № 11 на вулиці Біберовича в м. Львові необхідно демонтувати у зв'язку з тим, що будівництво здійснено на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Відповідно до п. 1 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835, передбачено, що Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові регулює процедуру вирішення питань, пов'язаних з самочинним будівництвом на території м. Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) об'єктів містобудування та архітектури.

Згідно з п. 2.1 зазначеного вище Положення, відповідальність за своєчасне виявлення, попередження і вжиття заходів щодо припинення самочинного будівництва покладається на уповноважених посадових осіб та інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області.

У відповідності до пункту 2.6 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням виконкому ЛМР від 09.09.2011 року № 835 на особу, яка скоїла порушення, уповноважена особа складає акт - попередження та протокол про адміністративне правопорушення п.27 вказаного положення передбачає, що акт - попередження у всіх випадках самочинного будівництва складається на момент його виявлення та реєструється в журналі реєстру самочинного будівництва. Відповідно до п. 4.1 Положення, фізична або юридична особа, яка здійснює (здійснила) самочинне будівництво, зобов'язана протягом 30 днів з дня складення акта-попередження подати заяву на ім'я директора департаменту містобудування про отримання висновку про можливість експлуатації проведеного або про можливість закінчення здійсненого (здійснюваного) самочинного будівництва.

Але позивачу про складання такого акту - попередження та протоколу про адміністративне правопорушення відомо не було. З наведеного слідує, що оскаржуване розпорядження не відповідає вимогам п. п. 2.1, 2.6, 2.7 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові.

Слід зазначити, що дана прибудова здійснена з метою поліпшення умов проживання, позивачка не має виходу ані на сходову клітку, ані в двір будинку, а на зазначену прибудову існує тільки один вихід з її квартири, що не порушує прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до довідки № 418/13-2 від 15.08.2002 року, виданої Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України, державним інститутом проектування міста, вищевказана прибудова до квартири № 57 в будинку № 11 на вул. Біберовича, 11 у м.Львові, не впливає на конструкцію і технічний стан будинку. Згідно акту комісія ЖЕКу - 307 від 28.11.2002 року дала висновок про технічну можливість експлуатувати житлову прибудову та рекомендує винести дане питання на розгляд міжвідомчої комісії, а також засвідчує про те, що дана прибудова не впливає на конструкцію та технічний стан будинку. Після чого ПП «ТЕРМОСТВІТ» було виготовлено проектну пропозицію щодо прибудови до квартири № 57 в будинку № 11 на вул. Біберовича, 11 у м. Львові, затверджену комісією ЖЕКу 307 від 02.12.2002 року. Проте у зв'язку з сімейними обставинами та станом здоров'я позивачки, узаконення прибудови довелось відкласти та призупинити.

Крім того позивач вказує, що зазначене розпорядження не було прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, воно було винесене необгрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для моїх прав, свобод та інтересів і цілями, на досягнення яких спрямоване вказане рішення, без урахування мого права на участь у процесі прийняття рішення. Наведені у розпорядженні Шевченківської районної адміністрації ЛMP від 07 серпня 2015 року № 434 та висновку міжвідомчої комісії Шевченківської районної адміністрації (протокол № 20 п.8 від 28.07.2015 року), покладеному в основу розпорядження доводи вважає не обґрунтованими, безпідставними, неспроможними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, не обґрунтовуються належними й допустимими доказами. При винесенні Шевченківською районною адміністрацією ЛМР оскаржуваного розпорядження від 07 серпня 2015 року № 434 не були враховані в повній мірі у сукупності всі істотні для даної справи обставини, а тому таке розпорядження є передчасним і неправомірним, здійснена нею самочинна добудова не порушує прав інших співвласників, всім вимогам чинних будівельних норм, а тому просила задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення такі ж, як викладені в тексті позовної заяви. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просить у задоволенні позову відмовити. Пояснила, що спірна прибудова є самочинним будівництвом, відтак районна адміністрація в межах наданих їй повноважень правомірно, з дотриманням вимог ст. 376 ЦК України прийняла рішення про демонтаж самочинної прибудови.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що Шевченківська районна адміністрація, розглянувши лист ЛКП «Рясне-402» по факту самочинно проведеної прибудови до квартири АДРЕСА_1 встановила, що наймачем квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 самочинно здійснила прибудову розміром 7,13 х 3,04 м до вказаної квартири.

Висновком міжвідомчої комісії /прот.№20 п.8 від 28.07.2015 р./ визнано, що самочинно здійснену прибудову розміром 7,13x3.04 м. до квартири № 57 в будинку № 11 на вулиці Біберовича в м. Львові необхідно демонтувати у зв'язку з тим, що будівництво здійснено на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. Дані обставини покладені в основу оскаржуваного розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 07.08.2015 р.

Як про те зазначено у п. 13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються. Відповідно до п. 7 зазначеної Постанови «про правовий режим самочинного будівництва», правовідносини щодо самочинно переобладнаних квартир в багатоквартирних будинках різних житлових фондів врегульовано статтею 383 ЦК та відповідними нормами Житлового кодексу України щодо власників квартир. Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Частиною 4 ст. 357 ЦК України встановлено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив.

Відповідно до довідки № 418/13-2 від 15.08.2002 року, виданої Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України, державним інститутом проектування міста, вищевказана прибудова до квартири № 57 в будинку № 11 на вул. Біберовича, 11 у м.Львові, не впливає на конструкцію і технічний стан будинку. Згідно акту комісія ЖЕКу - 307 від 28.11.2002 року дала висновок про технічну можливість експлуатувати житлову прибудову та рекомендує винести дане питання на розгляд міжвідомчої комісії, а також засвідчує про те, що дана прибудова не впливає на конструкцію та технічний стан будинку. Після чого ПП «ТЕРМОСТВІТ» було виготовлено проектну пропозицію щодо прибудови до квартири № 57 в будинку № 11 на вул. Біберовича, 11 у м. Львові, затверджену комісією ЖЕКу 307 від 02.12.2002 року.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відтак, згідно із ч. З ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також не надано в розпорядження суду і жодних доказів на підтвердження того, що внаслідок проведеної прибудови до квартири № 57 порушені права власників інших квартир у багатоквартирному будинку № 11 по вул. Біберовича у м. Львові.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення, оскільки приймаючи рішення про демонтаж прибудови відповідач неповно з»ясував обставини.

В силу дії ст. 94 КАС України з відповідача слід стягнути судові витрати, понесені позивачем в зв»язку із зверненням з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 2,6,11, 99, 159, 160 , 161 КАС України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд , -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Скасувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 07.08.2015 р. за № 434 «Про демонтаж самочинної прибудови» в частині зобов»язання ОСОБА_1 демонтувати самочинну прибудову розміром 7,13х3,04м. до квартири № 57 на вул. Біберовича, 11 у м. Львові.

Стягнути з Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2