Справа № 826/19659/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 вересня 2016 року № 826/19659/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., суддів: Кузьменка В.А., Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією "Проктер енд гембел Україна"
до 1) Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників 2) Державної фіскальної служби України
провизнання неправомірними та скасування податкової вимоги №269-11 від 02.10.2014, рішень №18186/10/28-10-25-17 від 06.10.2014 та №8241/6/99-99-23-05-15 від 08.12.2014,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією "Проктер енд гембел Україна" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників Міністерства доходів і зборів України, Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними та скасування податкової вимоги №269-11 від 02.10.2014, рішень від 06.10.2014 №18186/10/28-10-25-17 та від 08.12.2014 №8241/6/99-99-23-05-15.

У судовому засіданні 17.03.2016 суд ухвалив замінити неналежного відповідача-1: Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників Міністерства доходів і зборів України на належного, а саме: на Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення відповідачів є протиправними та безпідставними, скільки товариством своєчасно виконуються всі податкові зобов'язання зі сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, у тому числі за березень 2014 року, що свідчить про відсутність підстав для віднесення до податкового боргу будь-яких сум узгоджених грошових зобов'язань позивача та нарахування пені за несвоєчасне виконання таких зобов'язань.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, в письмових запереченнях на адміністративний позов просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників було винесено податкову вимогу № 269-11, згідно якої станом на 02.10.2014 сума податкового боргу ТОВ "Проктер енд гембел Україна" за узгодженими грошовими зобов'язаннями з авансових внесків з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів становить 31025,48 грн.

Крім того, Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, відповідно до статті 89 Податкового кодексу України було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 06.10.2014 №18186/10/28-10-25-17.

Не погоджуючись з податковою вимогою від 02.10.2014 №269-11 та рішенням про опис майна у податкову заставу від 06.10.2014 №18186/10/28-10-25-17, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, відповідно до статті 56 Податкового кодексу України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 08.12.2014 №8241/6/99-99-23-05-15 залишено без змін податкову вимогу від 02.10.2014 №269-11 та рішення про опис майна у податкову заставу від 06.10.2014 №18186/10/28-10-25-17, а скаргу Товариства - без задоволення.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними рішень про відмову у здійснені перерахування надміру сплачених коштів з податку на прибуток підприємств в рахунок сплати авансового внеску з податку на прибуток за червень та липень 2014 року, визнання протиправною бездіяльності у неперерахуванні надмірно сплаченого податку на прибуток підприємств в рахунок сплати авансового внеску з податку на прибуток підприємств за червень 2014 року в сумі 8442904,00 грн. та за липень 2014 року в сумі 8442904,00 грн., зобов'язання зарахувати частину суми переплати з податку на прибуток в рахунок авансового внеску з податку на прибуток підприємств за червень 2014 року у розмірі 8442904,00 грн. та за липень 2014 року в сумі 8442904,00 грн., та провести відповідне коригування даних в картці особового рахунку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2014 року №826/11233/14 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Проктер енд Гембл Україна» задоволено частково. Визнано протиправним рішення, оформлене листом №11836/10/28-10-20-4-20 від 23.06.2014 року, про відмову у здійснені перерахування надміру сплачених коштів з податку на прибуток підприємств в рахунок сплати авансового внеску з податку на прибуток за червень 2014 року. Визнано протиправним рішення, оформлене листом №13486/10/28-10-20-4-20 від 22.07.2014 року, про відмову у здійсненні перерахування надміру сплачених коштів з податку на прибуток підприємств в рахунок сплати авансового внеску з податку на прибуток за липень 2014 року. Визнано протиправною бездіяльність Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників у неперерахуванні надмірно сплаченого Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Проктер енд Гембл Україна» податку на прибуток підприємств в рахунок сплати авансового внеску з податку на прибуток підприємств за червень 2014 року в сумі 8442904,00 грн. Визнано протиправною бездіяльність Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників у неперерахуванні надміру сплаченого Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Проктер енд Гембл Україна» податку на прибуток підприємств в рахунок сплати авансового внеску з податку на прибуток підприємств за липень 2014 року в сумі 8442904,00 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року по справі №826/11233/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.06.2015, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2014 року в резолютивній частині змінено, замінено в її другому та третьому абзацах фразу «Визнати протиправним» на «Визнати протиправним і скасувати», виключено з абзацу сьомого фразу «направлених на асигнування діяльності Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників». В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2014 року залишено без змін.

Позивач, не погоджуючись з податковою вимогою від 02.10.2014 №269-11, рішенням про опис майна у податкову заставу від 06.10.2014 №18186/10/28-10-25-17 та рішенням про результати розгляду повторної скарги від 08.12.2014 №8241/6/99-99-23-05-15, стверджуючи, що у товариства відсутній податковий борг, що підтверджується вищевказаними судовими рішеннями, звернулося до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі. У випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі. У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги. У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу. У випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Пунктами 93.1 та 93.2 статті 93 Податкового кодексу України встановлено, що майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов'язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження. Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

В судовому засіданні 17.03.2016 представник відповідачів надав суду копію листа від 24.02.2016 №4038/10/29-10-23-26, в якому зазначено, що відповідно до статті 60 Податкового кодексу України податкова вимога від 02.10.2014 №269-11, рішення про опис майна у податкову заставу від 06.10.2014 №18186/10/28-10-25-17 є відкликаними та нечинними.

Також, у зазначеному листі вказано про те, що відповідно до статті 93 Податкового кодексу України майно ТОВ "Проктер енд гембел Україна", визначене в акті опису майна від 17.10.2014 №32 звільнено з податкової застави.

Таким чином станом на момент розгляду справи у суді податкова вимога податкова вимога від 02.10.2014 №269-11 є відкликаною, а рішення про опис майна у податкову заставу від 06.10.2014 №18186/10/28-10-25-17 втратило чинність, відтак, позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не погоджується з рішенням Державної фіскальної служби України від 08.12.2014 №8241/6/99-99-23-05-15, яким податкову вимогу від 02.10.2014 №269-11 та рішення про опис майна у податкову заставу від 06.10.2014 №18186/10/28-10-25-17 залишено без змін, а скаргу Товариства - без задоволення.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пунктів 56.8, 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Відповідно до пункту 9.2 розділу IX Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 25.12.2013 N 848, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 січня 2014 р. за N 99/24876, при розгляді скарги орган доходів і зборів приймає одне з таких рішень:

1) повністю задовольняє скаргу платника податків та скасовує рішення органу доходів і зборів, яке оскаржується;

2) частково задовольняє скаргу платника податків та у окремій частині скасовує рішення органу доходів і зборів, яке оскаржується;

3) залишає скаргу без задоволення, а рішення органу доходів і зборів, яке оскаржується, без змін.

При прийнятті цих рішень орган доходів і зборів має право зменшити (збільшити) суму грошового зобов'язання або податкового боргу, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків.

Рішення за результатом розгляду скарги позивача прийнято 08.12.2014, тобто з дотримання строків визначених пунктами 56.8, 56.9 статті 56 Податкового кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу, що, в даному випадку, рішення Державної фіскальної служби України від 08.12.2014 №8241/6/99-99-23-05-15 не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків, а тому його висновки не можуть бути предметом спору, що свідчить про відсутність права, що підлягає судовому захисту, так як неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права та інтереси особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Рішення Державної фіскальної служби України від 08.12.2014 №8241/6/99-99-23-05-15 не є юридично значеним для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов'язку, а тому, саме по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов'язки.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.05.2012 року за номером К-54177/09-С.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді В.А. Кузьменко

І.М. Погрібніченко