Справа № 739/1130/16-а
Суддя: Чепурко В. В.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 739/1130/16-а
Провадження № 2-а/739/40/16
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" вересня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород - Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання рішення нечинним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (далі відповідач) про визнання нечинним рішенням міської ради №143 від 02 червня 2016 року «Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива на території міста Новгород-Сіверський».

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20 червня 2016 року він під час святкування дня народження своєї дружини близько 22 год. не зміг придбати алкогольні напої в магазині, розташованому в м. Новгороді-Сіверському по вул. Шевченка, 23, який здійснює цілодобову торгівлю, оскільки Новгород-Сіверська міська рада рішенням №143 заборонила продаж алкогольних напоїв на обєктах роздрібної торгівлі в нічний час з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. Дане рішення вважає незаконним та таким, що спрямоване на порушенням прав споживачів, зокрема й його прав, оскільки прийняте в порушення вимог статті 19 Конституції України, статей 15-1, 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», тому на думку позивача воно підлягає визнанню нечинним.

На позов представником відповідача подано заперечення з яких вбачається, що позов ним не визнається, оскільки прийняття оскаржуваного рішення було зумовлене необхідністю забезпеченням громадського порядку в м. Новгороді-Сіверському в нічний час, попередження скоєння правопорушень і злочинів у стані алкогольного спяніння, захисту громадян від впливу шуму та турботою про здоровя населення міста. Право міської ради на прийняття оскаржуваного рішення обґрунтовує тим, що відповідно до Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень органів місцевого самоврядування віднесене здійснення контролю за організацією обслуговування населення підприємствами торгівлі і громадського харчування. У запереченнях зазначається, що згідно правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями виконавчі органи сільських, селищних, міських рад встановлюють зручний для населення режим роботи спеціалізованих магазинів, відділів, секцій за погодженням з власниками таких обєктів. Представник відповідача посилається на положення Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» і вказує на право сільських, селищних, міських рад затверджувати правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, установлювати заборони та обмеження щодо певних видів діяльності, що супроводжуються утворенням шуму. Представник відповідача вказує, що оспорюване рішення міської ради узгоджується з Європейською хартією місцевого самоврядування, відповідно до якої місцева влада в межах закону має повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери її компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Крім того у запереченнях зазначається, що права позивача оскаржуваним рішенням не порушені, оскільки цим рішенням не заборонено продаж алкогольних напоїв у закладах ресторанного господарства.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, зазначивши, що оскаржуване рішення відповідача порушило його права, як споживача певної групи товарів, а саме алкогольних напоїв, продаж яких у закладах торгівлі була обмежена. При цьому він не має змоги купувати спиртні напої в закладах ресторанного господарства, яким оскаржуваним рішенням після 22 год. 00 хв. не було заборонено реалізацію алкогольних напоїв, оскільки ціни в таких закладах значно вищі від цін в торгівельних закладах.

Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача Новгород-Сіверський міський голова ОСОБА_3 у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у заперечення проти позову та пояснив, що метою прийняття оскаржуваного рішення було забезпечення в місті порядку та спокою, оскільки після 22 год. молоді люди збиралися біля магазинів та вживали спиртні напої. Вказане рішенням стосується чотирьох торгівельних закладів, розташованих в м. Новгороді-Сіверському, які здійснювали продаж алкогольних напоїв після 22 год., при цьому заборона на торгівлю алкогольними напоями не стосувалася закладів ресторанного господарства в яких створені умови для вживання алкогольних напоїв.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав наведених у запереченнях проти позову та зазначив, що позивачем у справі не доведено що його права були порушені оскаржуваним рішення Новгород-Сіверської міської ради.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні висловився проти задоволення позову та зазначив, що оскаржуване рішення було прийняте відповідно до статті 15-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Також вказав, що не зрозуміло яким чином оскаржуване рішення порушило права позивача, оскільки останній мав можливість придбати після 22 год. алкогольні напої в закладах ресторанного господарства, а оскаржуване рішення встановлювало лише обмеження для субєктів господарювання, які здійснюють торгівлю алкогольними напоями. Оскаржуване рішення прийнято з дотримання практики Європейського суду з прав людини та в межах повноважень міської ради, яка має право приймати регуляторні акти. Жителі міста Новгорода-Сіверського після прийняття оскаржуваного рішення дійсно зверталися до міської ради з приводу скасування вказаного рішення, однак в задоволенні їхньої петиції було відмовлено.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 дав показання про те, що він працює на посаді інспектора Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області. Після прийняття оскаржуваного рішення в місті зменшилася кількість викликів співробітників поліції з приводу розпивання спиртних напоїв у громадських місцях та хуліганських дій. При цьому вказав, що охороною громадського порядку займається одна група правоохоронців якій складно контролювати дотримання правопорядку в місті.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 дав показання про те, що він є депутатом Новгород-Сіверської міської ради. За зверненнями громадян міста ним разом з іншими депутатами було розроблено проект оскаржуваного рішення, який направлено на запобігання вчиненню правопорушень та злочинів у нічний час, збереження здоровя жителів міста та забезпечення культури вживання алкогольних напоїв. Перед прийняття оскаржуваного рішення здійснювався аналіз впливу даного регуляторного акту.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 дав показання про те, що він є депутатом Новгород-Сіверської міської ради і входив складу групи депутатів, які розробляли проект оскаржуваного рішення. Дане рішення було розроблене для недопущення вживання алкогольних напоїв у парках, на території дитячих майданчиків. Також перед прийняттям вказаного рішення було здійснено аналіз впливу даного регуляторного акту.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 дав показання про те, що він є депутатом Новгород-СІверської міської ради і виступає проти продажу алкогольних напоїв. Також він брав участь у проведенні рейдів з метою виявлення фактів продажу алкогольних напоїв неповнолітнім особам після 22 год. в ході яких було встановлено такі факти. Сам він опікується дітьми які позбавлені батьківського піклування і у значної частини цих дітей батьки були позбавлені батьківських прав саме через зловживання спиртними напоями.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представників відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 02 червня 2016 року Новгород-Сіверською міською радою Чернігівської області, з метою забезпечення громадського порядку в місті Новгороді-Сіверському та недопущення скоєння правопорушень і злочинів, повязаних із вживанням спиртних напоїв громадянами міста, прийнято рішення №143 «Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива на території міста Новгород-Сіверський» (а.с.4).

Так, даним рішенням обмежено торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом на території міста Новгород-Сіверський у стаціонарних обєктах торгівлі, малих архітектурних формах та у закладах торгівлі, розміщених в окремих будівлях, крім закладів ресторанного господарства, шляхом заборони їх реалізації у період з 22 год. 00 хв. вечора до 07 год. 00 хв. ранку щоденно, враховуючи вихідні дні та свята. Дію цього рішення поширено на всіх субєктів господарювання на території міста Новгород-Сіверський незалежно від форм власності, які зареєстровані в установлено порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриману згідно вимог законодавства. Субєктам господарювання міста рекомендовано інформувати покупців про прийняте міською радою рішення, відділу економічного розвитку, торгівлі, інвестицій та комунального майно доручено довести вимоги даного рішення до відома всіх субєктів підприємницької діяльності на території міста Новгород-Сіверський, які підпадають під його дію. Новгород-Сіверському ВП ГУНП в Чернігівській області рекомендовано активізувати роботу щодо посилення контролю за дотриманням вимог статей 178, 182 КУпАП. Контролюючим органам рекомендовано вживати заходи до субєктів господарювання міста Новгород-Сіверський, які порушують заборону обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива, встановлену цим рішенням. Виконавчому органу Новгород-Сіверської міської ради доручено щоквартально надавати на розгляд депутатського корпусу звіти про виконання вказаного рішення. Також ухвалено оприлюднити рішення в засобах масової інформації та на офіційному веб-сайті Новгород-Сіверської міської ради. У рішенні зазначено, що воно набуло чинності з моменту прийняття (а.с. 4).

З тексту ухваленого рішення вбачається, що приймаючи його відповідач послався на положення Конституції України, Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», «Про дозвільну систему у афері господарської діяльності», «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту населення від впливу шуму», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обмеження споживання та продажу пива та слабоалкогольних напоїв» та постановами Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», «Про затвердження Порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом», «Про затвердження Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення».

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Позивач оскаржує рішення відповідача посилаючись на те, що воно прийняте поза межами наданих відповідачу повноважень. Вирішуючи питання чи діяв відповідач в межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальна компетенція сільських, селищних, міських рад встановлена статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21 травня 1997 року (далі Закон України №280/97-ВР) відповідно до якої сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Виключна компетенція вказаних вище рад визначена в статті 26 Закону України №280/97-ВР.

Перелік повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і звязку встановлено статтею 30 зазначеного Закону.

Відповідно до підпункту 9 пункту «а» статті 30 Закону України № 280/97-ВР до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення зручного для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно з підпунктом 4 пункту «б» статті 30 Закону № 280/97-ВР до делегованих повноважень зазначених рад належить встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

Статтею 23 Господарського кодексу України (далі ГК України) встановлено, що органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб'єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування та іншими законами, що передбачають особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, іншими законами.

Частиною четвертою статті 23 ГК України визначено, що не допускається видання правових актів органів місцевого самоврядування, якими встановлюються не передбачені законом обмеження щодо обігу окремих видів товарів (послуг) на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим встановлені Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854, які спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торгівельного обслуговування.

Пунктом 7 вказаних Правил передбачено, що зручний для населення режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій комунальної форми власності встановлюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. Зручний для населення режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій інших форм власності встановлюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за погодженням з власником цього обєкта.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року.

Так, частиною першою вказаної статті забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: особами, які не досягли 18 років; особам, які не досягли 18 років; у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоровя, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв; у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); з торгових автоматів; на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар); у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; з рук; у невизначених для цього місцях торгівлі.

Частиною другою вказаної статті визначено, що на час проведення масових заходів сільські, селищні та міські ради в межах відповідної адміністративної території можуть заборонити або обмежити продаж пива (крім пива у пластиковій тарі), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та куріння тютюнових виробів.

Аналіз наведених вище положень законодавства свідчить, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення діяв всупереч вимогам Конституції України, Господарського кодексу України, Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Правилам роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України, і не наділений повноваженнями регулювати питання роздрібної торгівлі алкоголем в роздрібній торговельній мережі міста, окрім закладів, що належать до комунальної власності в силу Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», або ж шляхом погодження з власника підприємств, які реалізовують таку продукцію, режиму роботи торгових закладів та чи відділів.

Саме такий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року №21-873а16.

Відповідачем суду не надано доказів проведення консультацій та погодження з власниками підприємств торгівлі з приводу запровадження обмежень реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива на території м. Новгорода-Сіверського, посилання на це в оскаржуваному рішенні також відсутні.

З огляду на викладене суд приходить довисновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача, оскільки встановлення органом місцевого самоврядування постійної заборони (обмеження) щодо торгівлі алкогольними напоями у певний час доби виходить за межі наданих йому Конституцією та законами України повноважень. У звязку з цим необґрунтованими є твердження представників відповідача про узгодженість оскаржуваного рішення з Європейською хартією місцевого самоврядування», ратифікованою Законом України №452/97-ВР від 15 липня 1997 року, якою передбачено, що головні повноваження і функції місцевої влади визначаються Конституцією або законом, а також визначено, що це не перешкоджає наділенню місцевих властей повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону.

Посилання відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення на положення Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо захисту населення від впливу шуму», а також посилання представників відповідача у своїх запереченнях проти позову на положення статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» №4004-ХІІ від 24 лютого 1994 року суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

Так, статтею 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» визначено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в приміщеннях і на територіях розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу.

Суд зазначає, що вказаними правовими приписами органам місцевого самоврядування не надано повноважень на встановлення постійних обмежень щодо режиму роботи закладів торгівлі та визначення режиму здійснення такими закладами торгівлі окремими групами товарів, водночас органи місцевого самоврядування уповноважені погоджувати та надавати дозволи на облаштування закладів торгівлі, громадського харчування на території відповідного населеного пункту, в тому числі й в багатоквартирних житлових будинках та на прилеглих до них територіях, що на думку суду дає можливість відповідачу регулювати наявність та кількість таких закладів на певній території з метою забезпечення відвернення і зменшення шкідливого впливу шуму на здоров'я населення, не порушуючи при цьому норми інших законодавчих актів.

Доводи представників відповідач про те, що оскаржуване рішення відповідача не порушує прав позивача суд також вважає необґрунтованими, оскільки частиною першою статті 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач є жителем міста Новгород-Сіверський і користується послугами закладів роздрібної торгівлі. Відповідно оскаржуване рішенням, яким обмежено продаж таких груп товарів, як алкогольні, слабоалкогольні напої та пиво на території м. Новгорода-Сіверського у стаціонарних обєктах торгівлі, малих архітектурних формах та у закладах торгівлі, розмішених в окремих будівлях, крім закладів ресторанного господарства, у період з 22 год. 00 хв. вечора до 07 год. 00 ранку щоденно, порушує права позивача, як споживача відповідних товарів. Той факт, що реалізація алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива не заборонена закладам ресторанного господарства, в яких ціна відповідних товарів зазвичай вища за ціну в закладах роздрібної торгівлі, жодним чином не спростовує висновків суду про наявність порушення прав позивача як споживача відповідних товарів внаслідок встановлення обмежень, визначених оскаржуваним рішенням.

Враховуючи встановлену в ході судового розгляду протиправність рішення Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №143 від 02 червня 2016 року «Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива на території міста Новгород-Сіверський» суд приходить до висновку, що вказане рішення необхідно визнати нечинним, відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини одинадцятої статті 171 КАС України на відповідача, після набрання даною постановою законної сили, необхідно покласти обовязок невідкладно опублікувати її резолютивну частину у виданні, в якому було офіційно оприлюднено визнане нечинним рішення.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до статті 94 КАС України позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно присудити понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтею 19 Конституції України, статтею 23 Господарського кодексу України, статтями 25, 26, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», статтею 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», статтями 2, 11, 18, 71, 94, 105, 158 - 163, 167, 171, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання рішення нечинним задовольнити повністю.

Визнати нечинним рішення Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №143 від 02 червня 2016 року «Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива на території міста Новгород-Сіверський».

Зобовязати Новгород-Сіверську міську раду Чернігівської області після набрання даною постановою законної сили невідкладно опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання нечинним рішення Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №143 від 02 червня 2016 року «Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива на території міста Новгород-Сіверський» у виданні, в якому воно було офіційно оприлюднене.

Стягнути з Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання постановою законної сили за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування частини третьої статті 160 КАС України або винесення постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Чепурко

Постанова в повному обсязі складена 13 вересня 2016 року.