Справа № 243/6353/16-а
Суддя: Хаустова Т. А.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/243/201/2016
Номер справи 243/6353/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«12» вересня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Хаустової Т.А.,

за участю: - секретаря судового засідання - Шевченко В.М.,

- позивача - ОСОБА_1,

- відповідача - Ткачука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №19 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського 1 роти УПП в місті Краматорську та Слов'янську ДПП рядового поліції ТКАЧУКА Миколи Станіславовича про визнання дій незаконними та скасування Постанови по справі про адміністративне правопорушення від 25 липня 2016 року серія ПСЗ № 094428, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Поліцейського 1 роти УПП в місті Краматорську та Слов'янську ДПП рядового поліції Ткачука М.С. про визнання дій незаконними та скасування Постанови по справі про адміністративне правопорушення від 25 липня 2016 року серія ПСЗ № 094428, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 25 липня 2016 року о 9 годині 40 хвилин він керував автомобілем ЗАЗ-DАЕWOО LANOS, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Університетській в місті Слов'янську. Раптово бортовий комп'ютер видав сигнал «ЧЕК», що свідчить про технічну несправність автомобіля, виключився двигун і він був змушений зупинити автомобіль, прийняв всі заходи для забезпечення безпеки інших учасників дорожнього руху, прижався до бордюри з лівої сторони дороги, оскільки місця для зупинки автомобіля з правої сторони дороги не було, включати сигнали аварійної зупинки вважав за небезпечне оскільки комп'ютер видав сигнал несправності електрообладнання, виставив знак аварійної зупинки, попросив телефон у прохожого мужчини подзвонив знайомому, який є спеціалістом по електроніці автомобілів, пояснив, що спрацював комп'ютерний сигнал «ЧЕК» оранжевого кольору і вияснив у нього, чи можна йому при такому сигналі самостійно доїхати до майстерні, чи треба викликати евакуатор. Знайомий йому сказав, що він зможе доїхати до майстерні самостійно, небезпеки нема. Він повернув телефон прохожому та підійшов до автомобіля. В цей час підійшов поліцейський, потребував у нього документи та заявив йому, що він зупинив автомобіль в зоні дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено». Він пояснив йому, що це вимушена зупинка, що спрацював комп'ютерний сигнал «ЧЕК», але поліцейський заявив, що йому його пояснення не цікаві, забрав його документи і пішов і сів в свій автомобіль, а через 5-7 хвилин підійшов вручив йому Постанову серія ПСЗ № 094428, в якій зазначено, що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, сказав, що він має заплатити штраф 255 грн. і повернув документи.

Із складеною Постановою він не згідний, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню з таких підстав:

Оскільки він зробив вимушену зупинку у зв'язку з технічною несправністю автомобіля, то це не є порушенням п. 8.4в ПДР.

В момент коли він змушений був зупинити автомобіль в його автомобілі був пасажир, якого поліцейський не опитав про причини зупинки. І цей свідок може підтвердити, що це була вимушена зупинка, та що він виставив знак «Аварійна зупинка». Поліцейський порушив його право на юридичну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до п. 8 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила Постанову у справі про адміністративне правопорушення увільняється від сплати судового збору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких послався на обставини, викладені у позовній заяві, та просить суд визнати незаконними дії рядового поліції поліцейської роти 1 УПП в місті Краматорську та Слов'янську Ткачука Миколи Станіславовича по винесенню Постанови по справі про адміністративне правопорушення від 25 липня 2016 року серія ПСЗ №094428 та скасувати цю Постанову.

В судовому засіданні відповідач - Поліцейський 1 роти УПП в місті Краматорську та Слов'янську ДПП рядовий поліції Ткачук М.С. не визнав позовні вимоги ОСОБА_1 та в наданих до суду Запереченнях вказав, що під час патрулювання 25 липня 2016 року інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Ткачуком Миколою Станіславовичем, разом з своїми напарником, було виявлено порушення правил дорожнього руху. А саме, водій автомобіля ЗАЗ-DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1, в м. Слов'янськ по вул. Університетська біля буд. 59 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено», чим порушив п.8.4 «в» ПДР України.

Після чого інспектор підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, належним чином представився, пояснив підставу перевірки документів та попросив пред'явити документи, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України.

Позивач в своєму адміністративному позові вказує на те, що під час здійснення зупинки в зоні дії знаку 3.34 «зупинку заборонено», це була вимушена зупинка транспортного засобу, бо ніби то раптово виникла технічна несправність транспортного засобу і водій був вимушений зупинитись, та водій стверджує, що під час зупинки транспортного засобу включив сигнал аварійної зупинки, та виставив знак аварійної зупинки, але під час виявлення адміністративного правопорушення ніякого сигналу аварійної зупинки включено не було, та ніякого знаку аварійної зупинки не виставлялося. Під час спілкування ОСОБА_1 з інспектором, водій не стверджував той факт, що в нього виникла несправність транспортного засобу, тим самим позивач хоче ввести суд в оману.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п.8.4 «в» ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, було прийнято рішення винести Постанову у справі про адміністративне правопорушення, щодо водія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Інспектором під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 5 Розділу III Наказу № 1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», були враховані наступні факти: 1) чи належить до компетенції поліцейського розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, його законного представника та адвоката.

Після чого водію було роз'яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307, 308 КУпАП, ст. 63 Конституції України, про що свідчить підпис особи у постанові. ОСОБА_1 не було надано ніяких клопотань та пояснень. Інспектор виніс Постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 255 (двохсот п'ятдесяти п'яти) гривень, відповідно до санкції статті.

Згідно з ст. 285 КУпАП ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом Постанови, та вручено копію постанови, про що свідчить підпис позивача у постанові.

Позивач також в позові вказує на те, що він не був присутнім під час розгляду справи, але аналізуючи текст викладений в Постанові, то отримана особиста інформація від ОСОБА_1, а саме дата народження, серія та номер посвідчення водія, місце проживання, та занесення її до Постанови свідчить про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався безпосередньо за участю Позивача.

Також позивач стверджує те, що поліцейський порушив його право на юридичну допомогу, але враховуючи вищезазначене та оглянувши постанову по справі, то чітко зазначено те, що особа була ознайомлена зі своїми правами, та не надала ніяких клопотань та пояснень, щодо обставин справи.

Враховуючи положення статті 251 КУпАП, де вказано поняття доказів. Хочемо наголосити на тому, що у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (винесення постанови) про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються, оскільки в адміністративному юрисдикційному процесі використання таких доказів забезпечує його оперативність. Без них працівникам патрульної поліції було б набагато складніше виконувати свої правоохоронні функції та своєчасно впливати на винних. До того ж відповідно до ст. 65 КАС України свідком може бути кожна особа, якій відомі обставини справи.

Достатнім доказом правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності відповідача у даній категорії справ (оскарження рішень поліцейських патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності) є відповідні пояснення поліцейського, який виніс оскаржувану постанову та свідчення поліцейських - свідків, які були в одному екіпажі з поліцейським, який виніс оскаржувану Постанову. Такі докази будуть достатніми, допоки не буде надано обґрунтованих належних доказів, які безсумнівно спростують пояснення та свідчення поліцейських. Позивач не надав жодного доказу на підтвердження своєї невинуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач, оспорюючи факт вчинення адміністративного правопорушення, вводить суд в оману та намагається уникнути відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обґрунтування своєї позиції до суду не надав.

Таким чином, зважаючи на викладене, вважаємо, що Постанова серії ПСЗ № 094428 від 25 липня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с.13-15).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона багато часу знайома з позивачем. 25 липня 2016 року позивач підвозив її з мікрорайону «Лісний» у центр міста до поліклініки. Коли вони рухалися, в автомобілі вона почула сторонній шум. Вони повернули до Палацу культури ім. Леніна, де праворуч від дороги все було зайнято і водій став зліва, де було вільне місце. Водій зупинив автомобіль та увімкнув «Аварійну зупинку». Вийшов з автомобілю, підняв капот, з під якого йшов нібито пар, оглянув і закрив. Потім повернувся до автомобіля, вимкнув сигнал «Аварійна зупинка» і пішов до терміналу. Вона весь час була в автомобілі. До автомобіля підійшов поліцейський, який сфотографував номер автомобіля та поцікавився, де знаходиться водій. Вона вказала в напрямок терміналу і повідомила, що водій зараз підійде. Поліцейські підійшли до водія, взяли його документи і відійшли для складання документів. Коли до автомобіля підійшов поліцейський, то в машині «Аварійна зупинка» була вимкнута і дорожнього знаку «Аварійна зупинка» біля автомобіля не було. На тому місці, де вони стояли, вона не бачила ніяких дорожніх знаків, оскільки не звертає на них уваги.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що до 25 липня 2016 року з позивачем знайомий не був. Він разом з Ткачук М.С. патрулювали та побачили, що водій ОСОБА_1 здійснив зупинки свого автомобілю в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинки і стоянки заборонено». Коли разом з Ткачук М.С. вони підійшли до автомобіля ЗАЗ-DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1, то «Аварійна зупинка» було вимкнуто і біля автомобіля не була дорожнього знаку «Аварійна зупинка», тобто нічого не свідчило про те, що автомобіль знаходиться в технічно несправному стані і його зупинка в зоні дії знаку є вимушеною. Водія біля автомобіля також не було. Вони дочекалися водія, роз»яснили йому, що він порушив Правила дорожнього руху України, також роз»яснили йому його права та порядок оскарження. Від дачі пояснень позивач відмовився і вони склали Протокол та Постанову.

Аналізуючи показання вказаних свідків, суд приходить до обгрунтованого переконання, що показання вказаних свідків узгоджуються між собою, а також поясненнями відповідача в тій частині, що на момент зупинки автомобіля ЗАЗ-DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1, в м. Слов'янськ по вул. Університетська біля буд. 59 водій здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинки і стоянки заборонено» і також спростовують ствердження позивача в тій частині, що вказана зупинка була обумовлена поважною причиною, а саме - технічною несправністю автомобіля, оскільки водій не увімкнув «Аварійну зупинку» та не виставив дорожній знак «Аварійна зупинка».

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Поліцейського 1 роти УПП в місті Краматорську та Слов'янську ДПП рядового поліції Ткачука Миколи Станіславовича про визнання дій незаконними та скасування Постанови по справі про адміністративне правопорушення від 25 липня 2016 року серія ПСЗ № 094428 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень, обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено в судовому засіданні, що 25 липня 2016 року о 09 годині 40 хвилин, в місті Слов'янськ по вулиці Університетській біля будинку № 59 позивач здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена», чим порушив п. 8.4в ПДР України та чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та було накладено стягнення у розмірі 255 грн. 00 коп. (а.с.6).

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП» Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг; правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,-

- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів».

Враховуючи те, що Постанова по справі про адміністративне правопорушення була винесена 25 липня 2016 року, позивач отримав Постанову 25 липня 2016 року, звернувся до суду 04 серпня 2016 року, то ОСОБА_1 не пропустив строк для її оскарження.

Вирішуючи питання стосовно протиправності постанови суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису,які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об»єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У Постанові серія ПСЗ № 094428 від 25 липня 2016 року не зазначено, що 25 липня 2016 року здійснювалась відеофіксація.

В судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно вчинив адміністративне правопорушення, а саме в місті Слов'янськ по вулиці Університетській біля будинку № 59 позивач здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена», чим порушив п. 8.4в Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Позивач в своєму адміністративному позові вказує на те, що під час здійснення зупинки в зоні дії знаку 3.34 «зупинку заборонено», це була вимушена зупинка транспортного засобу, бо ніби то раптово виникла технічна несправність транспортного засобу і водій був вимушений зупинитись, та водій стверджує, що під час зупинки транспортного засобу включив сигнал аварійної зупинки, та виставив знак аварійної зупинки.

Але, як встановлено в судовому засіданні і підтверджено свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час виявлення адміністративного правопорушення ніякого сигналу аварійної зупинки включено не було, та ніякого знаку аварійної зупинки не виставлялося. Під час спілкування ОСОБА_1 з інспектором, водій не стверджував той факт, що в нього виникла несправність транспортного засобу.

Згідно з ст. 285 КУпАП ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом Постанови, та вручено копію постанови, про що свідчить підпис позивача у постанові.

Позивач також в позові вказує на те, що він не був присутнім під час розгляду справи, але аналізуючи текст викладений в Постанові, то отримана особиста інформація від ОСОБА_1, а саме дата народження, серія та номер посвідчення водія, місце проживання, та занесення її до Постанови свідчить про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався безпосередньо за участю Позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 КАС України суд вирішує справу на основі наявних доказів. Разом з тим відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Таким чином, з огляду на наведене, суд приходить до переконання, що відповідач в судовому засіданні надав передбачені законом докази обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки крім постанови, докази скоєння такого правопорушення зазначені, як самим позивачем, який не заперечував того факту, що дійсно зупинив автомобіль в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та показаннями свідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа), при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний встановити: чи було скоєне адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його скоєнні, підлягає ця особа адміністративній відповідальності, чи маються обставини що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи спричинена матеріальна шкода, чи маються обставини щодо передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також встановити інші обставини, що мають значення для вірного вирішення справи.

Відповідно до ст. 138 КАС України, факти, що входять до предмету доказування - це обставини, якими обгрунтовуються позовні вимоги чи заперечення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні рішення у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Однак, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта власних повноважень встановлена презумція його вини. Презумція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

У відповідності зі ст. 71 ч. 2 КАС України при оскарженні громадянином дій органів державної влади, саме останні повинні доказувати правомірність своїх дій.

Відповідно до ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 100,104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 171-2, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Поліцейського 1 роти УПП в місті Краматорську та Слов'янську ДПП рядового поліції ТКАЧУКА Миколи Станіславовича про визнання дій незаконними та скасування Постанови по справі про адміністративне правопорушення від 25 липня 2016 року серія ПСЗ № 094428 - відмовити у зв»язку з відсутністю підстав.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийнятті постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду Т.А. Хаустова