Справа № 826/756/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

13 вересня 2016 року письмове провадження № 826/756/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Командира військової частини НОМЕР_1
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив суд:

- визнати дії суб`єкта владних повноважень командира військової частини НОМЕР_1 , неправомірними щодо невиплати грошової компенсації за речове майно;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 компенсацію за речове майно в розмірі 39256,23грн.

Під час розгляду справи позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, про що надав відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

За результатами розгляду документів і матеріалів поданих сторонами, пояснень позивача, представників відповідачів, Окружний адміністративний суд м. Києва, встановив:
Згідно витягу із наказу начальника Генерального штабу головнокомандуючого Збройних сил України (по стройовій частині) №61 від 30.03.2016 полковника юстиції ОСОБА_1 , колишнього начальника відділу договірної та претензійно-позовної роботи Управління правового забезпечення, звільненого наказом (по особовому складу) № 1024 від 08.12.2015 у запас за пунктом «г» ( у зв`язку з проведенням організаційних заходів), відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини 8 статті 26, з правом носіння військової форми одягу, з 31.12.2015 виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного у місті Києві військового комісаріату.

Полковником юстиції ОСОБА_2 10.12.2015 (тобто до виключення позивача зі списків особового складу) подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 полковнику ОСОБА_3 , в якому зазначено, що станом на 08.12.2015. рахується майно, яке не отримане позивачем під час звільнення. Позивач просив видати довідку про неотримане речове забезпечення та його вартість, з огляду на що відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» просив виплатити відповідну грошову компенсацію.

В довідці від 14.05.2015р. №125/15 «Про вартість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас полковника юстиції ОСОБА_1 » зазначено ціни за одиницю предметів речового майна у кількості 33 предмети на загальну суму 39 256,23 грн.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі належного йому речового майна згідно переліку, зазначеного у довідці, у результаті чого виникла заборгованість за предмети форменого обмундирування у кількості 33 предмети на суму 39 256,23 грн.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України №2011-XII від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною 2 цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону України №2011-XII від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Як передбачено частиною 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1444 (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) затверджено Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час (далі Положення №1444), яким визначено порядок речового забезпечення військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів Збройних Сил та інших військових формувань, а також військових ліцеїстів у мирний час.

Згідно до пункту 4 Положення №1444 речове майно відпускається військовим частинам у порядку, встановленому Міноборони та іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування, відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час (далі - норми забезпечення речовим майном військовослужбовців), а також відповідно до затверджених Міноборони та іншими центральними органами виконавчої влади норм утримання цього майна на одного військовослужбовця (працівника) у військових частинах або на одне ліжко в лікувальних закладах.

Відповідно до пункту 28 Положення №1444 військовослужбовцям, які звільняються у запас або відставку без права носіння військової форми одягу, виплачується грошова компенсація за нестримане речове майно або за їх згодою видається речове майно на суму грошової компенсації пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення або закінчення контракту.

Військовослужбовці строкової служби звільняються у запас у тій формі одягу, що знаходилася в їх особистому користуванні, за переліком предметів речового майна, встановленим Міноборони та іншими центральними органами виконавчої влади. За бажанням вони можуть звільнятися у запас у власному цивільному одязі (пункт 30 Положення №1444).

Нормою пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (який є чинним на час виникнення спірних правовідносин, а також на час розгляду справи), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

При звільненні з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) в обов`язковому порядку надає висновок щодо доцільності проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України на визначених ним посадах. Ця характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Верховним Судом України у постанові від 19.03.2013 (справа № 21-38а13) зазначено, що положення частини 2 статті 9№ Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

Водночас станом на час звернення на ім`я командира військової частини рапортом про виплату компенсації на речове майно 10.12.2015, позивача не було виключено зі списків особового складу, усіх видів забезпечень, наказ №61 про відповідні виключення датується 30.03.2016 тобто до 11.12.2015 позивач проходив кадрову військову службу та мав право на отримання компенсації замість речового майна.

Таким чином, суд погоджується із доводами відповідача стосовно того, що строк на звернення до суду з цим адміністративним позовом не є пропущеним.

В той же час, суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців» № 567-VIII від 01.07.2015 (далі - Закон №567-VIII) пункт 1 статті 9№ Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено у новій редакції: «Продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.»

Крім того, згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень що Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців» Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом необхідно привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців» передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. З огляду на це, вказаний Закон набрав чинності 30.07.2015 у зв`язку з його опублікуванням в газеті Голос України № 135 від 29.07.2015.

Таким чином, з 30.07.2015 порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається виключно Кабінетом Міністрів України. При цьому варто зауважити, що відсутність відповідного нормативно-правового акту уряду який би врегулював порядок реалізації права на отримання компенсації замість речового майна, унеможливлює задоволення вимог позивача щодо отримання такої компенсації.

Зазначений висновок узгоджується із позицією Київського апеляційного адміністративного суду, викладеною в ухвалі від 13.01.2016 у справі № 825/3519/15-а.

Отже, проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, враховуючи при цьому доводи сторін, а також наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій