Справа № 320/5699/15-а
Суддя: Редько О. В.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 25.07.2016
Справа № 320/5699/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Редько О.В.,

при секретарі Мазуріній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі Запорізької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення та зобовязання вчинити певні дії, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 з вказаним адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.01.2014 року належить житловий будинок № 26 по вул. Запорізькій в м. Мелітополі Запорізької області. Однією із необхідних умов для здійснення цієї цивільно-правової угоди було отримання продавцем кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташований вищевказаний житловий будинок. Після отримання кадастрового номеру було укладено нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку, в якому було зазначено площу земельної ділянки у розмірі 0,0702 га.

Після отримання права власності на будинок позивач почав оформлювати документи, необхідні для державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

При одержані позивачем в БТІ технічного паспорту на житловий будинок останньому стало відомо, що за його будинком Рішенням Мелітопольської міської ради Запорізької області від 09.09.2004 року за № 1/2 затверджено площу 0,0914 га.

Відповідно до вказаного рішення Мелітопольської міської ради були затвердженні межі та площі прибудинкових земельних ділянок для обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), садівництва та ведення особистого селянського господарства зокрема земельна ділянка по вул. Запорізькій, 26 в м. Мелітополі, яка згідно кадастрової зйомки має площу 913,90 кв.м. (0,0914 га). У 2014 році Приватним підприємством «Гео» виконано план меж земельної ділянки по вул. Запорізькій, 26 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Площа земельної ділянки складає 914 кв.м.

24 червня 2014 року з метою врегулювання даного питання позивач звернувся до Мелітопольської міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з подальшою передачею її у власність.

В березні 2015 року позивачем було отримано лист від управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради Запорізької області від 10.02.2015 року за № 468/20, відповідно до якого стало відомо, що згідно з п. 15 рішення 63 сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області VI скликання від 29.01.2015 року за № 1/14 «Про відмову» позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Запорізькій, 26 орієнтовною площею 0,02119 га.

Натомість, рішенням сесії Мелітопольської міської ради від 29.01.2015 року було надано згоду громадянці ОСОБА_2 на виконання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Запорізькій, 28 орієнтовною площею 0,1000 га для ведення садівництва, частина якої числиться за домоволодінням № 26 по вул. Запорізькій в м. Мелітополі та знаходиться в моєму користуванні.

Таким чином, на думку позивача, відповідач не вказав у своєму рішенні жодних із підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Запорізькій. 26 орієнтовною площею 0,02119 га., з числа тих, що передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України, які є виключними та імперативно встановленими законом підставами для відмови у наданні такого дозволу, в зв'язку з чим вийшов за межі своїх повноважень, передбачених ст. 118 ЗК України, не дотримався порядку передбаченого ст. 15 Закону України «Про звернення громадяни» та порушив основоположний принцип діяльності органу місцевого самоврядування, встановлений ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. З ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Також позивач вказує, що при винесені рішення сесії Мелітопольської міської ради від 29.01.2015 року не було враховано фактичне землекористування власника домоволодіння № 26 по вул. Запорізькій в м. Мелітополі.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, захист яких здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав та визнанням недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд: визнати недійсним п. 15 рішення 63 сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області VI скликання від 29.01.2015 року за № 1/14 про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Запорізькій, 26 орієнтовною площею 0,02119 га, для ведення садівництва; визнати недійсним рішенням 63 сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області VI скликання від 29.01.2015 року № "Л в частині надання дозволу ОСОБА_2 на виконання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Запорізькій, 28 орієнтовною площею 0,1000 га для ведення садівництва; зобов'язати Мелітопольську міську раду Запорізької області розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Запорізькій, 26 орієнтовною площею 0,02119 га, для ведення садівництва та прийняти відповідне рішення

В судове засідання зявився представник позивача, вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи наявна письмова заява про розгляд справи у їх відсутність та письмові заперечення, згідно яких Мелітопольська міська рада Запорізької області не визнає позовних вимог ОСОБА_1, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

24.06.2014 до управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради надійшов лист від позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Запорізькій, 26, орієнтованою площею 0,02119 га для ведення садівництва. Вказане звернення не віднесено до розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян», та має певну процедуру розгляду.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Так, 29.01.2015 на сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області це питання було розглянуто та було прийнято рішення № 1/14 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Запорізькій, 26 в м. Мелітополі, орієнтованою площею 0,02119 га для ведення садівництва.

Рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки саме на заявлену площу 0,02119 га було прийнято на підставі інформації, наданої Управлінням Держземагентства у Мелітопольському районі Запорізької області стосовно зареєстрованого розміру земельної ділянки за будинком № 26 по вул. Запорізька, яка в сукупності складає 0,0702 га, що зареєстровано у Державному земельному кадастрі, та на даний час ця реєстрація є чинною.

Також, міською радою враховувалися дані із правовстановлюючого документу на житловий будинок № 26 по вул. Запорізька (договір купівлі-продажу житлового будинку), в якому зазначається кадастровий номер земельної ділянки та її розмір 0,0702 га.

Частиною 2 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як зазначає позивач, між ним та попереднім власником будинку № 26 по вул. Запорізькій був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, необхідною умовою при його укладанні було отримання інформації з Управління Держземагентства у Мелітопольському районі стосовно наявного кадастрового номеру земельної ділянки, яка обслуговує даний будинок, площа якої складає 0,0702 га, згідно інформації з Реєстру. Тобто, на думку відповідача, за цим будинком закріплена саме ця площа земельної ділянки розміром 0,0702 га.

Таким чином, як вказує представник відповідача, рішення Мелітопольської міської ради від 29.01.2015 № 1/14 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Запорізькій, 26 в м. Мелітополі, орієнтованою площею 0,02119 га для ведення садівництва прийнято повноправно та у відповідності із чинним законодавством.

Також, 27.05.2014 року на місяць раніше ніж звернення позивача, до управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради надійшов лист від ОСОБА_2, власника суміжного домоволодіння, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Запорізькій, 28, орієнтованою площею 0,1000 га для ведення садівництва.

Враховуючи норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара та можливість надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки саме площею 0,1000 га для ведення садівництва, на засіданні сесії Мелітопольської міської ради 29.01.2015 було прийнято відповідне рішення № 1/4, на підставі якого виникли певні правовідносини, а його скасування може призвести до порушення прав осіб, визначених у рішенні.

Позивач обґрунтовує свої вимоги щодо затвердженої площі земельної ділянки за будинком саме розміром 913,90 кв.м. беручи за основу рішення Мелітопольської міської ради від 09.09.2004 № 1/2. Однак, зобов'язання по виконанню приписів за вказаним рішенням не були виконані в повному обсязі, а саме: не були виконані п.п. 2.2. п. 2 рішення, тобто не було переоформлено в установленому порядку право власності або користування на присадибну ділянку саме розміром 913.90 кв.м.. який затверджувався цим рішенням.

Таким чином, на підставі п. 3 вказаного рішення, у випадку невиконання власником домоволодіння вимог п. 2 рішення, воно втрачає чинність.

Також, позивач в обґрунтування вимог посилається на обстеження земельної ділянки, закріпленої за його будинком, приватним підприємством ""Гео", яке зазначило, що площа земельної ділянки складає 914 кв.м. Слід зауважити, що дане підприємство проводить обстеження та заміри відповідно до вказівок заявника ОСОБА_1, тому їх висновок носить інформаційний характер стосовно площі земельної ділянки.

Крім того, представник відповідача вказує на те, що відповідно до пп.6,7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Отже представник відповідача вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, керуючись чинним законодавством України, представник відповідача вважає адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення та зобов'язання вчинити певні дії безпідставним та таким, що не може підлягати задоволенню.

Представник третьої особи зявився в судове засідання, позовні вимоги не визнає та вважає їх безпідставними в звязку з наступним.

Представником третьої особи було залучено до матеріалів справи фотографії подвіря за адресою вул. Запорізька 26 в м. Мелітополі Запорізької області, з яких вбачається, що житловий будинок, право власності на який зареєстровано за позивачем, знесений і на земельній ділянці, з приводу якої виник спір і яка обслуговувала житловий будинок позивача, немає більше ніяких господарських будівель та споруд.

Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, допитавши свідка ОСОБА_3 та дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, суд дійшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 26 по вул. Запорізькій в м. Мелітополі Запорізької області. Вказана обставина підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 14.01.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-11).

24 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площі 0,2119 га у власність для ведення садівництва(а.с.14).

10 лютого 2015 року позивач отримав лист № 468/20 про розгляд звернення, яким було повідомлено, що згідно з п. 15 рішення 63 сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області VI скликання від 29.01.2015 року № 1/14 «Про відмову» ОСОБА_1 було відмовлено у вищезазначеному питанні./а.с.13/

Як вбачається з п. 15 рішення 63 сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області VI скликання від 29.01.2015 року № 1/14 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Запорізькій 26, орієнтованою площею 0,02119 га для ведення садівництва.

Поряд із цим рішенням 63 сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області VI скликання від 29.01.2015 року № ? було надано дозвіл ОСОБА_2 протягом року розробити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Запорізькій 28 в м. Мелітополь орієнтованою площею 0,1000 га для ведення садівництва на підставі заяви від 27.05.2014 року № 381/20./17/.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок № 26 по вул. Запорізькій в м. Мелітополі Запорізької області, земельна площа під вищевказаним домоволодінням складає 913,9 кв.м. (0,09139 га)./18-21/.

Як вбачається з витягу № НВ-015 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка за кадастровим номером :01:003:0290 дорівнює 0,0702 га на дату реєстрації 25.12.2013 року, тобто до укладення договору купівлі продажу спірного домоволодіння./а.с.58-60/

Також у відповідності до довідки голови квартального комітету від 24.12.2015 року встановлено, що земельна ділянка площею 0,02119 га знаходиться в користуванні власника домоволодіння № 28 по вул. Запорізька в м. Мелітополі з січня 2007 року. Вищезазначений факт підтверджується підписами власників сусідніх домоволодінь ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6В./а.с.97/

Свідок ОСОБА_3, яка являлась попереднім власником домоволодіння вул. Запорізька 26 в м. Мелітополі Запорізької області, що на даний час належить позивачу в судовому засіданні пояснила наступне.

При укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку по вул. Запорізька 26 в м. Мелітополі Запорізької області позивач пояснив, що його цікавить земельна ділянка, а будинок він буде зносити. ОСОБА_3 попереджувала позивача, що 2 спірні сотки (0,02 га) належить сусідці ОСОБА_2М, яка являється третьої стороною по справі. Позивач, в звязку з вищенаведеними обставинами, знизив ціну за будинок, після чого ОСОБА_3 почала оформлювати кадастровий номер. Після того як вони знесли будинок та вивезли будівельне сміття, сторони уклали правочин щодо купівлі продажу житлового будинку. 2 спірні сотки (0,02 га) земельної ділянки були передані у користування ОСОБА_2, що було оформлено через відповідні розписки, а в подальшому зроблені обміри.

Посилання відповідача на рішення 35 сесії Мелітопольської міської ради четвертого скликання № 1/2 від 09.09.2004 року, згідно якого площа земельної ділянки по вул. Запорізька 26 в м. Мелітополі складає 0,09139 га, та власниками домоволодіння затверджені межі та площі земельних ділянок саме в цих розмірах не можуть бути прийняті судом, оскільки зобов'язання по виконанню приписів за вказаним рішенням не були виконані в повному обсязі, а саме: не були виконані п.п. 2.2. п. 2 рішення, тобто не було переоформлено в установленому порядку право власності або користування на присадибну ділянку саме розміром 913.90 кв.м., який затверджувався цим рішенням. Таким чином, на підставі п. 3 вказаного рішення, у випадку невиконання власником домоволодіння вимог п. 2 рішення, воно втрачає чинність.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.30 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання про прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Згідно з положенням ч.1 та ч.2 ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У відповідності до порядку, передбаченого ч.6 та ч.7 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Положенням ч.1 ст.122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з положенням п.б ст.80 ЗК України територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, є самостійними суб'єктами права власності на землю на землі комунальної власності.

У відповідності до ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

За правилами ч.1 та ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч цьому, позивачем та його представником не надано до суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування незаконності прийняття рішення Мелітопольської міської ради за №1/14 від 29 січня 2015 року.

За правилами ч.1 ст.2 та ч.1 ст.6 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Проте, позивачем не надано до суду жодного належного доказу на підтвердження тієї обставини, що прийняття спірного рішення порушило його права на земельну ділянку, що розташовується в Запорізькій області в м. Мелітополі по вул. Запорізькій 26, оскільки ОСОБА_1 не має а ні права власності, а ні права користування даною земельною ділянкою.

В судовому засіданні за показами свідка ОСОБА_3, яка являється попереднім власником спірного домоволодіння, а також письмової довідки квартальної, встановлено, що починаючи з січня 2007 року ОСОБА_7 користується земельною ділянкою площею 0,02119 га зокрема доглядає земельну ділянку, вільно користується, вирощує плодові дерева, утримує виноградник, звернулася до Мелітопольської міської ради з заявою на надання дозволу розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї частини земельної ділянки та рішенням Мелітопольської міської ради № ? від 29.01.2015 року їй було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї частини земельної ділянки.

Таким чином, судом не вбачається підстав для визнання незаконним та скасування рішення Мелітопольської міської ради № 1/14 від 29 січня 2015 року «Про відмову», яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: вул. Запорізькій, 26 орієнтовною площею 0,02119 га, для ведення садівництва, оскільки рішення прийнято із додержанням процедури, визначеної Земельним Кодексом України та в рамках повноважень, закріплених Законом України «Про місцеве самоврядування», і на час прийняття цього рішення, спірна земельна ділянка перебувала в комунальній власності Мелітопольської міської ради та за місяць до звернення позивача до Мелітопольської міської ради звернулася громадянка ОСОБА_2 з метою розробки проекту землеустрою щодо відведення цієї ж земельної ділянки, якою вона користується з 2007 року і це користування було узгоджене з попередніми власниками домоволодіння № 26, та з позивачем під час продажу йому житлового будинку із зазначенням розміру земельної ділянки за вирахуванням 0,02119 га.

Також в звязку з вищевикладеним, судом не вбачається підстав для визнання незаконним та скасування рішення Мелітопольської міської ради № 1/4 від 29 січня 2015 року, яким було надано дозвіл ОСОБА_2 на виконання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Запорізькій, 28 орієнтовною площею 0,1000 га для ведення садівництва, оскільки позивачем не було надано жодного належного доказу на підтвердження тієї обставини, що прийняття спірного рішення порушило його права на земельну ділянку, що розташовується в Запорізькій області в м. Мелітополі по вул. Запорізькій 26, так як згідно договору купівлі-продажу житлового будинку № 26 по вул. Запорізькій в м. Мелітополі житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0702 га та має кадастровий номер 231070000:01:003:0290, що було відомо позивачу на час укладення договору та ним не оспорювалось.

Зважаючи на це, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.19 Конституції України, п.30 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», п.б ст.80, ч.1 та ч.2 ст.83, ч.1 та ч.2 ст.116, ч.6 та ч.7 ст.118, ч.1 ст.122 ЗК України, ч.1 ст.2 та ч.1 ст.6, ч.1 та ч.2 ст.71, ч.4 ст.118, ст.ст.160-163, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення та зобовязання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В. Редько