Справа № 803/2425/14
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 р. Справа № 876/715/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року у справі за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області до Приватного підприємства "Руфусів" про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна,

в с т а н о в и в:

Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (далі-Луцька ОДПІ) 01.12.2014 року звернулася в суд з адміністративним позовом до Приватного підприємства "Руфусів", в якому просила підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Приватного підприємства "Руфусів".

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Луцька ОДПІ оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а саме ст.ст.89,91,94 Податкового кодексу України. Зокрема, судом не взято до уваги те, що на підтвердження факту недопущення платником податків податкового керуючого до складення акта опису майна Луцькою ОДПІ було надано письмовий доказ, а саме акт відмови платника податків від опису майна

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року у справі № 803/1525/14 за адміністративним позовом Луцької ОДПІ до ПП "Руфусів" про стягнення податкового боргу, яка набрала законної сили 09 вересня 2014 року, стягнуто з відповідача до Державного бюджету України податковий борг в сумі 194 799 грн. 17 коп.

29 вересня 2014 року Луцькою ОДПІ прийнято рішення № 26 про опис майна у податкову заставу.

07 листопада 2014 року податковим керуючим складено акт про відмову платника податків від опису майна у податкову заставу № 515/25.

10 листопада 2014 року Луцькою ОДПІ прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ПП "Руфусів".

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року в справі №803/2314/14, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 року, в задоволенні адміністративного позову Луцької ОДПІ до ПП "Руфусів" про арешт коштів на рахунках платника податків було відмовлено.

Останнім встановлено, що контролюючим органом не доведено факту не допуску платником податку податкового керуючого до опису майна в податкову заставу, що має преюдиціальне значення для цієї справи.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є вірним, виходячи з наступного.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до пункту 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Кодексу, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно з п.п. 94.2.3, 94.2.4 п. 94.2 ст. 94 Кодексу арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством.

Таким чином, вищевказаними правовими нормами передбачено обов'язковість наявності двох умов, які дозволяють застосувати адміністративний арешт майна платників податків, а саме: 1) наявність законних підстав для проведення фактичної перевірки; 2) факт відмови платника податків від проведення саме такої перевірки або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Також, пунктом 94.6 ст. 94 Кодексу передбачено, що керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 Кодексу, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Судом першої інстанції встановлено, що в даному випадку підставою для застосування адміністративного арешту майна відповідач зазначив відмову Приватного підприємства "Руфусів" для здійснення опису майна у податкову заставу і не подано документів, необхідних для такого опису за юридичною адресою ПП "Руфусів": Волинська область, місто Луцьк, вулиця Дубнівська, 22.

Проте, як встановлено судом Луцька ОДПІ зверталась в суд з аналогічним позовом про арешт коштів на рахунках платника податків на підставі цього ж рішення про опис майна №26 від 29.09.2014 року, що й у даній справі.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року в справі №803/2314/14, залишеною без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 року, в задоволенні адміністративного позову Луцької ОДПІ до ПП "Руфусів" про арешт коштів на рахунках платника податків відмовлено повністю.

Враховуючи те, що контролюючим органом не доведено недопущення платником податків податкового керуючого до опису майна в податкову заставу, а тому була відсутня підстава, передбачена підпунктом 94.2.7 пункту 94.2 статті 94 ПК України, для застосування арешту коштів на рахунках платника податків.

Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ПП "Руфусів".

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів переконана, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 41 ч. 1, 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч. 1 п. 1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року у справі №803/2425/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 12.09.2016 року.