Справа № 2а-11/11
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Фролова Н.М.
Суддя-доповідач - Васильєва Ірина Анатоліївна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року справа №2а-11/11

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Васильєвої І.А., Казначеєва Е.Г. , Жаботинської С.В.

За участі секретаря судового засідання Борисова А.А.

За участі:

Позивача ОСОБА_4 (особисто)

Представника позивача ОСОБА_5

Представника відповідача 1, 2 - Іваненка С.І.

Відповідача 2 Шишко Р.В. (особисто)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 січня 2016 року у справі 2а-11/11 за позовом ОСОБА_4 до Званівської сільської ради Артемівського району Донецької області, Голови Званівської сільської ради Шишко Ростислава Володимировича про визнання незаконним та скасування рішення і розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 02 липня 2010 року звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Званівської сільської ради в якому просила визнати частково неправомірним рішення Званівської сільської ради від 08.10.2009 року № 5/32-212 в частині зазначення в структурі апарата на наявність двох спеціалістів без вказівки при цьому конкретних посад, які повинні займати ці спеціалісти; визнати незаконним розпорядження сільського голови Званівської сільської ради № 34 від 16 грудня 2009 року про її звільнення з 29 грудня 2009 року у зв'язку зі скороченням чисельності та штатів робітників відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України; розпорядження від 15 січня 2009 року про зміну дати з 29 грудня 2009 року на 15 січня 2010 року; поновити її на посаді головного бухгалтера Званівської сільської ради; стягнути зі Званівської сільської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 січня 2010 року по 02 липня 2010 року в сумі 17465,32 грн.; відшкодувати моральну шкоду в сумі 4000 гривень; поновити строк звернення до суду (а.с. 1-8 т.1)

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 вересня 2010 року залучено до участі в справі в якості другого відповідача голову Званівської сільської ради - Шишко Р.В. (а.с. 37 т.1).

Заявою від 30 листопада 2010 року, від 14 грудня 2010 року позивач уточнювала позовні вимоги (а.с. 109-110, 119-120 т.1).

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково (а.с. 249-261 т.1). Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2011 року постанову Артеміському міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2011 року скасовано в частині визнання незаконним розпорядження голови Званівської сільської ради Артемівського району Донецької області від 28 жовтня 2009 року № 46, поновлення ОСОБА_4 на попередньому місці роботі на посаді головного бухгалтера Званівської сільської ради, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, компенсації витрат на правову допомогу, стягнення заробітної плати за один місяць та стягнення судового збору. В іншій частині постанову суду залишено без змін. В задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі (а.с. 228-231 т.1).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2011 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2011 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 128-133 т. 2).

Скасовуючи попередні судові рішення Вищий адміністративний суд в ухвалі від 21 жовтня 2015 року звернув увагу на те, що з матеріалів справи на вбачається, чи вносив сільський голова на розгляд сільської ради пропозиції щодо штату апарату ради. Крім того, судами попередніх інстанцій не досліджувалося питання про те, чи було за пропозицією сільського голови на пленарному засіданні сільської ради затверджено витрати на утримання апарату ради у відповідності до вимог п.5 ст. 26 Закону № 280/97-ВР. Крім того, Вищий адміністративний суд в ухвалі звернув увагу та не, що вирішення питання про поновлення позивача на посаді головного бухгалтера залежить від правомірності видання головою Званівської сільської ради Артемівського району Донецької області всіх розпоряджень на виконання рішення сільської ради від 08 жовтня 2009 року № 5/32-212, що вимагає більш детального аналізу та прийняття певних правових наслідків.

У відповідності до вимог ч.5 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Під час нового судового розгляду, позивач заявою від 17 грудня 2015 року уточнила позовні вимоги та просила:

- визнати частково неправомірним рішення Званівської сільської ради від 08.10.2009 р. №5/32-212 "Про затвердження структури і загальної чисельності апарату Званівської сільської ради" в частині зазначення в структурі апарату на наявність двох спеціалістів без зазначення при цьому конкретних посад, які повинні займати ці спеціалісти;

- визнати неправомірним розпорядження №46 від 28.10.2009 р. "Про заходи у зв'язку із затвердженням нової структури апарату сільської ради";

- визнати неправомірним розпорядження сільського голови №47 від 28.10.2009 р. "Про затвердження штатного розпису апарату Званівської сільської ради на 2009 рік";

- визнати незаконним розпорядження сільського голови №48 від 28.10.2009 р. "Про заходи чисельності у зв'язку зі скорочення чисельності і штату працівників апарату сільської ради";

- визнати незаконним розпорядження сільського голови Званівської сільської ради №34 від 16.12.2009 р. про її звільнення у зв'язку зі скороченням чисельності і штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України;

- розпорядження №01 від 15.01.2009 р. "Про внесення змін до розпорядження сільського голови від 16.12.2009 р. №34 про зміну дати звільнення з 29.12.2009 р. на 15.01.2010 р.;

- поновити її на посаді головного бухгалтеру Званівської сільської ради;

- стягнути зі Званівської сільської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.01.2010 р. по 08.12.2015 р. в сумі 302975,43 грн.;

- стягнути моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн.;

- поновити строк для звернення до суду (а.с. 197-202 т.2).

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 січня 2016 року поновлено ОСОБА_4 строк для звернення до суду за захистом її прав, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі. (а.с. 55-68т.3).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (а.с. 81-91 т.3).

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що сільська рада прийняла неправильне рішення в частині зазначення в структурі апарату на наявність двох спеціалістів без вказівки при цьому на конкретні посади, які повинні займати ці спеціалісти, така невизначеність структури апарату з боку депутатів дозволила сільському голові вільно трактувати цю структуру і за своїм розсудом визначати та затверджувати конкретні посади, приймати рішення про скорочення тих чи інших посад, що є явною прерогативою депутатів сільської ради. Апелянт наполягає на тому, що сільський голова вийшов за рамки своїх повноважень, визначених п.6 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка передбачає, що сільський голова вносить на розгляд ради пропозиції по структурі і штатам виконавчих органів ради, апарату ради та його виконавчого комітету. Крім того, апелянт посилається на те, що в порушення вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2015 року, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому факту, що протокол 32 сесії Званівської сільської ради не містить внесених пропозицій сільського голови щодо структури і штатів сільської ради.

В судовому засіданні позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

Представник відповідача 1, відповідача 2 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої так і апеляційної інстанції, ОСОБА_4 з 1 липня 1998 року прийнята на посаду бухгалтера централізованої бухгалтерії Званівської сільської ради Артемівського району Донецької області, з 14 квітня 2003 року призначена на посаду головного бухгалтера (т.1, а.с.11-14). Рішенням Званівської сільської ради Артемівського району Донецької області «Про затвердження структури та загальної чисельності апарату Званівської сільської ради» від 8 жовтня 2009 року № 5/32-212 було затверджено структуру та загальну чисельність апарату Званівської сільської ради в кількості 5,5 штатних одиниць з 15 грудня 2009 року. Згідно з Додатком 1 до цього рішення структура та загальна чисельність апарату становить: сільський голова - 1 одиниця; секретар сільської ради - 1 одиниця; спеціалісти - 2 одиниці; начальник військово-облікового столу - 1 одиниця; прибиральник службових приміщень - 0,5 одиниці. Всього: 5,5 штатних одиниць.

Судова колегія звертає увагу на те, що вказане рішення прийнято враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 03 грудня 1997 року № 1349 «Про фінансове забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування» та керуючись п.5 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування». Пунктом 5 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання щодо затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова: вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради (пункт 5); вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури і штатів виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету (пункт 6); є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою (пункт 13);здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів (пункт 19); видає розпорядження у межах своїх повноважень (пункт 20).

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про фінансове забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування» від 3 грудня 1997 року№ 1349 в редакції на час спірних правовідносин, (далі - постанова № 1349 ) головам обласних, Київської та Севастопольської міських, районних, районних у містах рад (у разі їх створення), міським, селищним і сільським головам під час підготовки пропозицій щодо структури виконавчого апарату обласних, районних, районних у містах рад, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, районних у містах рад (крім міст Києва та Севастополя), загальної чисельності апарату рад та їх виконавчих комітетів, рекомендовано дотримуватися типових штатів згідно з додатками № 1 - 5.

Судова колегія звертає увагу на те, що в додатку 5 до постанови КМУ від 03 грудня 1997 року № 1349 щодо типового штату апарату сільських, селищних рад та їх виконавчих комітетів в графі найменування посад (спеціалісти, усього в тому числі: зазначена класифікація спеціалістів (бухгалтер, спеціаліст-юрисконсульт, спеціаліст-замлевпорядник). Отже типові штати містять вказівку на найменування конкретних посад (бухгалтера, спеціаліста-юрисконсульта, спеціаліста-землевпорядника), разом з тим, додаток 1 до спірного рішення від 08 жовтня 2009 року № 5/32-212 містить посади спеціалістів без вказівки спеціаліст з якого фаху затверджується в структурі Званівської сільської ради. Крім того, судова колегія зауважує, що спеціаліст не є найменуванням посади, а свідчить тільки про рівень кваліфікації працівника.

Структура і загальна чисельність виконавчих органів та апарату органів місцевого самоврядування є внутрішнім організаційно-нормативним документом. Необхідність його складання і порядок затвердження передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Рекомендації відносно його внутрішньої складової приведені в постанові КМУ № 1349. Судова колегія звертає увагу на те, що назви посад повинні відповідати назвам, наведеним у «Класифікаторі професій» ДК 003:2010, затвердженому Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року № 327.

Приймаючи до уваги те, що у відповідності до вимог ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури і штатів виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, судом апеляційної інстанції на виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2015 року було зобов'язано представника відповідачів надати суду докази, які саме пропозиції щодо штату вносилися на розгляд сільської ради, але докази на підтвердження вказаних обставин не були надані на вимогу суду.

На підставі викладених обставин, рішення Званівської сільської ради від 08 жовтня 2009 року № 5/32-212 яким затверджено структуру та загальну чисельність апарату Званівської сільської ради з вказівкою у додатку № 1 до рішення про наявність «спеціалістів» без вказівки найменування конкретних посад підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги те, що на виконання рішення Званівської сільської ради Артемівського району Донецької області від 08 жовтня 2009 року № 5/32-212 головою Званівської сільської ради були видані похідні розпорядження, вони також підлягають скасуванню, а саме: розпорядження №46 від 28.10.2009 р. "Про заходи у зв'язку із затвердженням нової структури апарату сільської ради" в частині скорочення з 29 грудня 2009 року посаду головного бухгалтера; розпорядження сільського голови №47 від 28.10.2009 р. "Про затвердження штатного розпису апарату Званівської сільської ради на 2009 рік"; розпорядження сільського голови №48 від 28.10.2009 р. "Про заходи чисельності у зв'язку зі скорочення чисельності і штату працівників апарату сільської ради" в частині попередження про наступне вивільнення з 29.12.2009 року ОСОБА_4; розпорядження сільського голови Званівської сільської ради №34 від 16.12.2009 р. про її звільнення у зв'язку зі скороченням чисельності і штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України; розпорядження №01 від 15.01.2009 р. "Про внесення змін до розпорядження сільського голови від 16.12.2009 р. №34 про зміну дати звільнення з 29.12.2009 р. на 15.01.2010 р.

Скасування розпорядження сільського голови № 34 від 16 грудня 2009 року про звільнення ОСОБА_4 у зв'язку зі скороченням чисельності і штату працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України та розпорядження № 01 від 15.01.2010 року про зміну дати звільнення тягне за собою поновлення позивача на посаді з 15 січня 2010 року.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15 січня 2010 року по 08 грудня 2015 року в сумі 302 975, 43 гр., то позовні вимоги підлягають задоволенню тільки за період з 10 листопада 2010 року по 15 січня 2011 року в сумі 6728,52 грн. з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та не спростовано позивачем в судовому засіданні, позивач займаючи посаду головного бухгалтера в органах місцевого самоврядування, була зайнятою особою, а саме зареєстрована як фізична особа підприємець, що підтверджено рішенням господарського суду Донецької області від 22 вересня 2005 року та довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 03 грудня 2010 року, відповідно до якої тільки 10 листопада 2010 року проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (а.с. 116-117 т.1)

Отже час вимушеного прогулу в межах річного терміну становить з 10 листопада 2010 року по 15 січня 2011 року (47 днів х 143,16 грн.= 6728,52 грн). Розрахунок середньоденної заробітної плати 143,16 гривень підтверджено довідкою від 04.06.2010 року № 7 за підписом сільського голови та бухгалтера ОСОБА_8 (а.с. 27 т.1). Надану під час розгляду справи суду апеляційної інстанції довідку про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку виплат на випадок безробіття)№ 15 від 05.09.2016 року (а.с. 206 т. 3 з середньоденним заробітком 83,82 грн. судова колегія не приймає до уваги, оскільки допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 яка підписувала довідку № 7 та довідку № 15 не змогла пояснити розбіжності в сумах.

Крім того, судова колегія в межах позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, звертає увагу на те, що позивач у період з 02.02.2010 року по 19.05.2010 року знаходилась на обліку в Артемівському міському центрі зайнятості; крім того, відповідно договору з Сіверською міською територіальною виборчою комісією позивач у період часу з 20 квітня 2010 року по 20 червня 2010 року виконувала роботу бухгалтера Сіверської міської територіальної виборчої комісії (а.с. 203-204 т.1) також відповідно до договору від 18 жовтня 2010 року виконувала роботу бухгалтера з 18 жовтня 2010 року по 12 листопада 2010 року (а.с. 205-206 т.1). Відповідно до наданої суду копії трудової книжки, позивач з 16 липня 2014 року прийнята бухгалтером 2 категорії до Артемівського районного спортивно-оздоровчого комплексу (а.с. 141-146 т.3), де працює по теперішній час.

Щодо позовної вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 4000 гривень, судова колегія зазначає наступне.

Суд, вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, керується статтею 237-1 Кодексу законів про працю України відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Також, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин частину другу ст. 23 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків

Згідно п. 5 зазначеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Відповідно до ст. 9 Конституції чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Зокрема, до них належить ратифікована Верховною Радою України Конвенція про захист прав людини та основних свобод яка, як і інші міжнародні договори, підлягає застосуванню при розгляді справ судами.

Оскільки під час провадження у даній справі позивачем не доведено факт заподіяння моральної шкоди, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що відповідно до вимог ст. 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 січня 2016 року у справі 2а-11/11 задовольнити частково.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 січня 2016 року у справі 2а-11/11 скасувати, прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Званівської сільської ради, голови Званівської сільської ради Шишко Ростислава Володимировича про визнання рішень і розпоряджень неправомірними, їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Званівської сільської ради від 08 жовтня 2009 року № 5/32-212 в частині затвердження структури та загальної чисельності апарату Званівської сільської ради в кількості 5,5 штатних одиниць з 15 грудня 2009 року з вказівкою спеціалісти 2 штатні одиниці.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження сільського голови № 46 від 28 жовтня 2009 року «Про заходи у зв'язку з затвердженням нової структури апарату сільської ради».

Визнати протиправним та скасувати розпорядження сільського голови № 47 від 28 жовтня 2009 року «Про затвердження штатного розпису апарату Званівської сільської ради на 2009 рік».

Визнати протиправним та скасувати розпорядження сільського голови № 48 від 28 жовтня 2009 року в частині попередження про наступне вивільнення 29 грудня 2009 року згідно п.1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_4

Визнати протиправним та скасувати розпорядження сільського голови Званівської сільської ради № 34 від 16 грудня 2009 року в частині звільнення ОСОБА_4, головного бухгалтера 29 грудня 2009 року у зв'язку зі скороченням чисельності і штату працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження сільського голови Званівської сільської ради № 01 від 15 січня 2010 року «Про внесення змін в розпорядження сільського голови від 16 грудня 2009 року № 34».

Поновити ОСОБА_4 на посаді головного бухгалтера Званівської сільської ради з 15 січня 2010 року.

Стягнути зі Званівської сільської ради на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 листопада 2010 року по 15 січня 2011 року в сумі 6728, 52 (шість тисяч сімсот двадцять вісім гривень) 52 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 12 вересня 2016 року.

Головуючий суддя Васильєва І.А.

Судді Казначеєв Е.Г.

Жаботинська С.В.