Справа № 2-а-7307/11
Суддя: Завадська О. П.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-7307/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної автомобільної інспекції Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу державної автомобільної інспекції Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ВХ1 № 033612 від 02 вересня 2011 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за те, що він, як голова Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району, будучи відповідальним за утримання місцевих доріг Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району, станом на 22 серпня 2011 року близько 11 години 30 хвилин в с. Веснянка Старокостянтинівського району порушив нормативи та стандарти ВШМ, а саме своєчасно не ліквідував ямковість проїжджої частини, що загрожує безпеці дорожнього руху. В обґрунтування позовних вимог він посилався на те, що в постанові не вказано, які саме нормативи та стандарти ним порушено, або не виконано, та на підставі якого нормативного документу складено дану постанову. Крім того, працівниками ДАІ не було обстежено місцеву дорогу та не зазначено, де конкретно та в чому полягає загроза безпеці руху. Зазначає, що через територію Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району проходять дороги, які обслуговує автодорожне управління. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати, а провадження у справі закрити в зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, вказує, що розгляд даної справи було проведено у його відсутності. Поточні ремонти доріг проводяться, в бюджеті на наступний рік передбачені кошти для благоустрою доріг.

Позивач судовому засіданні підтримав обставини, викладені в позовній заяві, та позовні вимоги.

Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений в встановленому законом порядку, проте в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду невідомі. Тому відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою адміністративне правопорушення серії ВХ1 № 033612 від 02 вересня 2011 року позивача визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього штраф у розмірі 1020 грн. за те, що він як голова Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району, будучи відповідальним за утримання місцевих доріг Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району, станом на 22 серпня 2011 року близько 11 години 30 хвилин в с. Веснянка Старокостянтинівського району порушив нормативи та стандарти ВШМ, а саме своєчасно не ліквідував ямковість проїжджої частини, що загрожує безпеці дорожнього руху, чим порушив п. 1.5 Правил дорожнього руху України.

Дані обставини зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВХ1 № 222581 від 22 серпня 2011 року, відео та фотозйомка не здійснювались, схеми дорожньої обстановки не складались, свідки не залучались.

Позивач, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в судовому засіданні вину в інкримінованому обвинуваченні не визнав і підтримав, в обґрунтування позовних вимог, обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно приписів частини 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність настає за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Передбачені стягнення у виді накладення штрафу на посадових осіб від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що від імені органів внутрішніх справ (міліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 140 цього Кодексу, - начальник або заступник начальника відділення (відділу, управління, департаменту), командир або заступник командира окремого підрозділу Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, начальник відділу внутрішніх справ або особа, яка виконує його обов'язки.

Крім того, статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про адміністративне правопорушення не містить обставини встановлені при розгляді справи, а саме не вказано, які саме правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць порушені позивачем та при утримання якої саме дороги, не зазначено, де саме виявлено ямковість, відсутні відомості про свідків, які б могли підтвердити факт наявності ямковості на місцевих дорогах сільської ради.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України „Про дорожній рух" № 3353-ХІІ від 30 червня 1993 року, посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані:

- забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху;

- впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів, тощо.

Однак згідно приписів ст. 7 зазначеного вище Закону, до компетенції сільської Ради народних депутатів та їх виконавчих органів, головою якої є позивач по справі, у сфері дорожнього руху належить: забезпечення виконання вимог законодавства та рішень центральних органів державної виконавчої влади України з питань дорожнього руху і його безпеки; розробка, затвердження та виконання місцевих програм безпеки дорожнього руху; створення позабюджетних фондів для додаткового фінансування заходів щодо безпеки дорожнього руху; організація та контроль за діяльністю підприємств з питань дорожнього руху і його безпеки; сприяння створенню на території селищної або сільської Ради народних депутатів підприємств і організацій для надання платних послуг, пов'язаних з підготовкою та підвищенням кваліфікації водіїв, технічним обслуговуванням і ремонтом транспортних засобів; сприяння діяльності по утриманню у безпечному для дорожнього руху стані автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та їх облаштуванню об'єктами сервісу; сприяння організації та здійсненню медичної допомоги потерпілим у дорожньо-транспортних пригодах та інших заходів щодо медичного забезпечення безпеки дорожнього руху; проведення серед різних соціально-вікових груп населення профілактичних заходів щодо безпеки дорожнього руху; навчання населення Правил дорожнього руху; здійснення заходів щодо профілактики дитячого дорожньо-транспортного травматизму.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, конкретно не встановлено час і місце вчинення правопорушення, не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які пом'якшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором необ'єктивно досліджені та не враховані всі обставини, які мають значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства суд прийшов до висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 99 - 100, 138, 159 - 163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст. ст. 33, ч. 1 ст. 140, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВХ1 № 033612 від 02 вересня 2011 року відділу державної автомобільної інспекції Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.

Постанова є остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя ___________