Справа № 366/2487/16-а
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/366/57/16
Провадження № 366/2487/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2016 року

смт.Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Слободян Н.П., розглянувши в порядку письмового провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у поновленні виплати пенсії і зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області про визнання протиправними дій щодо відмови у поновленні виплати пенсії і зобов'язання вчинення дій щодо відновлення виплати їй раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 19.02.2016 року.

Позивачка мотивує свій позов тим, що вона є працюючим пенсіонером, інвалідом 3 групи перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Іванківському районі, де одержувала пенсію, яка їй була призначена відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 1 квітня 2015 року, відповідач припинив виплату їй пенсії у зв'язку з прийняттям Закону України від 02.03.2015р. №213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У серпні 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про поновлення їй виплату пенсії по інвалідності, однак їй було відмовлено, оскільки вона працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу»..

Позивач вважає, що відмова відповідача щодо поновлення виплати їй пенсії є неправомірною та такою, що порушує її законні права на пенсійне забезпечення, оскільки ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається у разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання ( в т.ч. каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого ст. 32 цього Закону.

Ст. 46 Конституції України визначено право громадян на соціальний захист.

Ст. 58 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31.12.2015 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону: у період роботи особи … на посадах, які дають право на призначення пенсії… у порядку та на умовах, передбачених законами України … «Про державну службу»… не виплачуються… Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-УІІІ строк цих обмежень продовжено на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

З урахуванням п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у т.ч. і спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, який пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Зазначений закон прийнятий не був. Тобто посада на якій працює позивачка з 01.06.2015 року не дає права на призначення їй пенсії у порядку і на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу, тобто відпали і підстави, передбачені ст. 58, яка процитована вище, для невиплати їй пенсії.

Позивачка у позові просила розгляд справи здійснити без її участі

Відповідач позову не визнав, надіславши через канцелярію суду письмове заперечення.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, доводи позивача та відповідача, надані у письмовому запереченні, суд вважає, позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області та отримувала пенсію по інвалідності відповідно вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інвалід ІІІ групи. З квітня 2015 року виплату пенсії їй припинено. Ці обставини та факти не оспорюють ся сторонами.

Рішення управління пенсійного фонду в Іванківському районі ґрунтувалося виключно на вимогах Закону (Закону України від 29.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», зокрема Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про державну службу»).

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, особам (крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів війни 3 групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється чинність пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Інвалідність ІІІ групи позивачці встановлена з 26.06.2014 року, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії КИО-1 № 0430390.

З моменту призначення позивачу пенсії і по даний час вона працює на посаді головного спеціаліста відділу обслуговування інвалідів, ветеранів війни та праці в управлінні соціального захисту населення Іванківської РДА. У 2012 році їй було присвоєно 13 ранг державного службовця, а з прийняттям нового Закону «Про державну службу» - 8 ранг державного службовця - 01.05.2016 року, що підтверджується наданою суду копією трудової книжки. Тобто її посада віднесена до посад державних службовців.

Оскільки з 1 квітня 2015 року управлінням Пенсійного фонду виплату пенсії позивачу було призупинено, вона 04.08.2016 року звернулася до управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі із зверненням про поновлення її виплати.

Однак, листом від 15.08.2016 року за №88/1-К1 управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області повідомило позивача про відмову у поновленні виплати пенсії, мотивуючи зазначене тим, що 29.12.2015 року Верховною Радою України прийнятий Закон України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 911-УІІІ, яким п.2.2 внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31.грудня 2016 року: особам (окрім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. За матеріалами пенсійної справи позивачка працює на посаді державного службовця, отже, підстав для поновлення виплати пенсій немає.

Вважаючи зазначені дії незаконними позивач звернулася до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року внесено зміни до:

-ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". З урахуванням внесених змін вказана стаття Закону передбачає, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються";

-Ст. 58 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються";

Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку, що в даному випадку зазначені норми чітко встановлюють, що пенсія особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", ";Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії не виплачуються.

Тобто, визначено, що підставою для припинення виплати пенсії є саме факт роботи особи на посаді та на умовах, передбаченими зазначеними вище Законами.

Отже, позивач займаючи вказану посаду, працює на державній службі на умовах передбачених спеціальним законом, а тому в даній ситуації на неї розповсюджується дія статті ст. 58 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраджали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній редакції.

У рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Такий принцип закладений, зокрема, в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (стаття 22). Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обов'язок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (пункт 1 статті 2).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Враховуючи позицію Європейського Суду, висновки Конституційного Суду України, та беручи до уваги, що ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із внесеними змінами, не визнана неконституційною, позивач не є інвалідом І, ІІ групи, інвалідом війни ІІІ групи, учасником бойовий дій, не відноситься до осіб, на яких поширюється дія п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", відповідач тимчасово припинив виплату пенсії ОСОБА_1, керуючись саме чинною нормою законодавства, тому доводи позивача про те, що припинення виплати пенсії є незаконним оскільки порушує гарантоване Конституцією право на пенсійне забезпечення, незалежно від того, працює ця особа чи ні, суд вважає безпідставними з причин викладених вище.

Таким чином, суд зазначає, що відповідач, відмовляючи позивачу у відновленні виплати пенсії по 3 групі інвалідності захворювання, пов'язаного із впливом аварії на ЧАЕС з 19.02.2016 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним пенсійним законодавством України, зокрема, на виконання приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015 року.

Суд також звертає увагу на те, що рішенням Іванківського районного суду Київської області від 29.04.2016 року у справі № 366/1076/16-а було частково задоволено практично аналогічний позов ОСОБА_1, і відповідача зобов'язано відновити їй пенсію з 19 жовтня 2015 року по 31.12.2015 року. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 року ця постанова скасована в частині відмови у задоволенні позовних вимог за період з 15.10.2015 року по 18.10.2015 року, зобов'язано відновити пенсію і за цей період В решті постанова суду першої інстанції залишена без змін і набрала законної сили. В мотивувальній частині цієї постанови з посиланням на ст. 47 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 24.12.2015 року № 911-УІІІ обґрунтовано відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. 79, 22, 161-163, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання відновити виплату пенсії відмовити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу з направленням її копії апеляційній інстанції до Київського апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Н.П.Слободян