Справа № 814/1564/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

814/1564/16

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

05 вересня 2016 року Справа № 814/1564/16

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

про

зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що зупинення проведення всіх платежів по рахунках позивача, в тому числі за платіжними дорученнями стосовно видатків спрямованих на виплату заробітної плати, нарахувань на неї відповідних податків і зборів та обов’язкових платежів є протиправними, оскільки такі дії порушують права позивача, а також право працівників на оплату праці, яке гарантовано Конституцією України.

Відповідач надав до суду письмові заперечення.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження (ч. 6 ст. 128 КАС України).

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації є структурним підрозділом Миколаївської ОДА і входить до її складу. Управління виконує функції замовника з проектування, будівництва, реконструкції, капітального ремонту та технічного переоснащення об’єктів житло - комунального та соціального призначення на території області за рахунок бюджетних коштів, коштів інвесторів, запозичень під державні гарантії та інших джерел, не заборонених законодавством, а також виступає розпорядником та одержувачем бюджетних коштів. Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та фінансується за рахунок власних надходжень, зокрема, надходжень від плати за послуги, що надаються, бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю. Фонд оплати праці працівників та видатки на утримання управління визначаються та враховуються у спеціальному фонді державного бюджету.

Головне управління Державної казначейської служби у Миколаївській області своїми повідомленнями-запитами за №07.2-08/3/4637, №07.2- 08/3/4638 від 24.06.2016 року та .N'207.3-08 2-4965 від 07.07.2016 року повідомило позивача про надходження на його адресу наказів господарського суду Миколаївської області по справам .№915/224/16, №915/223/16, №915/1749/15, №915/2232/15, №915/2230/15. №915/2231/15 №915/ 2228 /5 № 915/2233/15, №915/2229/15 про стягнення заборгованості. На підставі зазначених судових наказів відповідачем було зупинене проведення всіх платежів по рахунках позивача, в тому числі за платіжними дорученнями стосовно видатків спрямованих на виплату заробітної плати, нарахувань на неї, відповідних податків, зборів та обов'язкових платежів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, прийнятих судами, а також іншими державними органами, які відповідно до закону мають право приймати такі рішення встановлено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року (надалі - Порядок).

Згідно з пунктом 3 Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства з попереднім інформуванням Мінфіну та у порядку черговості надходження виконавчих документів. У відповідності до пунктів 25 - 31 Порядку, безспірне списання коштів з рахунку боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку. У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішення суду безспірне списання коштів з боржника здійснюється лише за цією програмою. Безспірне списання коштів з рахунку бюджетних установ та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань. На час виконання рішення органом Казначейства не проводяться платежі за платіжними дорученнями боржника за всіма кодами програмної кваліфікації видатків, кредитування державного бюджету та економічної класифікації видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених ст.55 Бюджетного кодексу України (видатки загального фонду бюджету, обсяг яких не може змінюватися при здійсненні скорочення затверджених бюджетних призначень). Зазначеною статтею захищеними видатками бюджету визначаються видатки загального фонду, зокрема на оплату праці працівників бюджетних установ, нарахування на заробітну плату, оплату комунальних послуг та енергоносіїв тощо.

Управління капітального будівництва Миколаївської ОДА є структурним підрозділом Миколаївської обласної державної адміністрації, входить до її складу та підпорядковується їй. Позивач є бюджетною установою. За організаційно-правовою формою господарювання відноситься до органу державної влади (КОПФГ 410), повністю утримується за рахунок Державного бюджету та є неприбутковою організацією.

Фінансування та утримання Позивача здійснюється за рахунок видатків, врахованих у спеціальному фонді Держаного бюджету, яке проводиться відповідно до затвердженого кошторису.

Так, згідно до затвердженого на початку поточного року кошторису Відповідача на 2016 рік за бюджетною програмою КПКВК 7841010 «Здійснення виконавчої влади у Миколаївській області» передбачені поточні та капітальні видатки, в розрізі за відповідними КЕКВ, в тому числі на: оплату праці працівників (КЕКВ:2110); нарахування на заробітну плату (КЕКВ:2112); оплату комунальних послуг та енергоносіїв (КЕКВ: 2272, 2273, 2274).

На період примусового виконання рішення суду орган Казначейства припинив проведення платежів за платіжними дорученнями Позивача по всіх рахунках та за всіма КПКВК та КЕВК. Так як діяльність Позивача фінансується виключно за рахунок спеціального фонду Державного бюджету, то й відповідно Відповідач не здійснює проведення платежів на оплату праці працівників управління, нарахування на заробітну плату, оплату комунальних послуг та енергоносіїв. Оскільки зазначені видатки Позивача враховані в спеціальному фонді Державного бюджету, за рахунок якого й здійснюється фінансування останнього. Вищевказані витрати відносяться до захищених видатків лише у загальному фонді Державного бюджету, а отже в розумінні ст.55 Бюджетного кодексу України такі видатки Позивача є незахищеними.

Однак такі дії Відповідача суттєво порушують права працівників Позивача та перешкоджають останньому належному виконанню відповідних обов’язків з виплати заробітної плати, нарахувань на неї, платежів на оплату комунальних послуг та енергоносіїв тощо. Так зокрема, у відповідності до Звіту про заборгованість за бюджетними коштами (ф №7д, №7м) станом на 01.08.2016 року у Позивача рахувалась кредиторська заборгованість з оплати праці у сумі 321680,31 грн. Яка станом на 01.08.2016 року вже складала 426571,25 грн.

Статтями 8, 9 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно із ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

За ч. 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Отже, держава гарантувала та захистила законом право фізичної особи на своєчасне одержання винагороди за працю.

Таким чином, не проведення платежів Відповідачем за незахищеними видатками Позивача стосовно витати заробітної плати, нарахувань на неї та платежів з оплати комунальних послуг та енергоносіїв (які в силу закону є захищеними) є неправомірними.

Крім того, позивач надано до суду докази здійснення ним відповідних заходів для вирішення питання щодо погашення заборгованості, оскільки спрямування бюджетних коштів на погашення заборгованості, що були розраховані за бюджетним призначенням є порушенням ст. 119 Бюджетного кодексу України (нецільове використання бюджетних коштів).

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич