Справа № 802/1097/16-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

06 вересня 2016 р. Справа № 802/1097/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

позивача : ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову у справі

за позовом: ОСОБА_1

до: Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту архітектурно -будівельної інспекції у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування припису

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту архітектурно -будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування припису.

До початку розгляду справи по суті позивачем подано через канцелярію суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії припису №63-27 від 03.03.2016р. винесеного Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області.

Заява мотивована, зокрема, тим, що у разі не зупинення дії припису, можливо здійснення повторної перевірки виконання останнього та накладення штрафу.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав викладених у ній.

Представник відповідача заперечив проти задоволення заяви. Водночас пояснив, що інспекція немає наміру здійснювати повторну перевірку виконання оскаржуваного припису до прийняття рішення у даній справі та жодних дій щодо проведення такої не вчиняє.

Суд, розглянувши подану заяву, вислухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, виходячи з наступних міркувань.

Забезпечення позову це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправя сторін.

Так, відповідно до частини першої статті 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Із процитованої норми видно, що законодавець встановив три підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є:

- існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

- захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ № 2 від 06.03.2008 р., надано розяснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, у випадку звернення сторони із клопотанням/заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такими.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Оцінюючи пояснення позивача та представника позивача щодо існування можливості проведення повторної перевірки виконання оскаржуваного припису, та, відповідно, накладення штрафу за невиконання останнього, суд зазначає, що дані твердження грунтуються на припущеннях. Жодних інших доводів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі або що захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суду не наведено. Натомість представником відповідача зазначено про відсутність намірів проведення будь-яких перевірок позивача.

За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та про відмову у її задоволені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.117,118, 165, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна