Справа № 822/1550/16
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1550/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року 10:55м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБожук Д.А.
при секретаріГненній Ю.І.
за участі:представників позивача та відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

У судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини постанови згідно ст.160 КАС України.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області (далі по тексту - відповідач, Красилівська ОДПІ), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.06.2016:

- №902350-13, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості, а саме 878,18 грн.

- №90236-13, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості, а саме 13759,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що станом на день формування податкових повідомлень-рішень і на даний час, ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб на території міста Старокостянтинів не встановлена.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини на які позивач посилається у позовній заяві. Додатково зазначив, що нерухоме нежитлове майно, за яке нараховано податок в розмірі 878,18 грн., є котельнею. Щодо нього, з врахуванням пп.1.2 п.1 рішення 50 сесії Старокостянтинівської міської ради №9 від 22.05.2015 встановлено 0% ставки податку.

Представник відповідача у судовому засіданні та в наданих письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2015, внесено зміни щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки. Внаслідок зазначених змін, фізичні особи у 2016 році сплачують податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік. Зазначив, що позивач є власником двох об'єктів нежитлової нерухомості площами 72,1 кв.м. та 1129,7 кв.м., що відповідно до положень пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України є об'єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з підстав наведених нижче.

Суд встановив, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, за позивачем на праві власності зареєстровано нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі - загальною площею 72,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та загальною площею 1129,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Красилівською ОДПІ відповідно до пп.266.7.2. п.266.7 ст.266 ПК України позивачу винесені податкові повідомлення-рішення від 21.06.2016 №902350-13 та №90236-13, якими визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

01.01.2015 набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи"(далі - Закон). Вказаним Законом запроваджено податок на майно, що відповідно до пп.265.1.1 п.265.1 ст.265 ПК України включає в себе податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп.266.2.1 п.266.1 ст.266 ПК України, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Суд зауважує, що згідно з пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України, податок на майно належить до місцевих податків.

Пунктом 10.3 ст.10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Таким чином, безпосереднє встановлення місцевих податків, а відтак і податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, віднесено до компетенції місцевих рад у межах їх повноважень.

Пунктом 12.3 ст.12 ПК України визначені, зокрема, повноваження міських рад щодо податків та зборів.

Згідно пп.12.3.1 п.12.3 ст.12 ПК України, встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Зазначена норма узгоджується із закріпленим у пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України, принципом стабільності. Відповідно до цього принципу зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що для застосування рішення про встановлення місцевих податків у 2015 році, таке рішення мало бути прийнято місцевою радою до 15.07.2014.

Разом з тим, суд встановив, що рішенням 47 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 30.01.2015 №4 встановлено в м. Старокостянтинові податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затверджено положення про зазначений податок.

Згідно з ст.3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Отже, 2015 - це плановий період, а 2016 рік - вже бюджетний період.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

У рішенні від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про "закон", ст.1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (рішення у справі "Шпачек s.r.о." проти Чеської Республіки"). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (рішення у справі "Бейелер проти Італії").

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".

За таких обставин, беручи до уваги вищенаведені норми законодавства, суд погоджується з доводами позивача про те, що згадане рішення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 30.01.2015 №4 може бути застосовано до правовідносин з питань оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які виникли з 01.01.2016, адже його не було прийнято та опубліковано у строк, визначений пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України.

Як наслідок, суд відхиляє як необґрунтоване твердження відповідача щодо того, що фізичні особи у 2016 році сплачують податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік у порядку встановленому Законом України №71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи".

Крім того, суд враховує, що нерухоме нежитлове майно, за яке згідно податкового повідомлення-рішення від 21.06.2016 №902350-13, нараховано податок в розмірі 878,18 грн., є котельнею, що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.02.2016. Підпунктом 1.2 п.1 рішення 50 сесії Старокостянтинівської міської ради №9 від 22.05.2015 внесено зміни до рішення 47 сесії міської ради від 30.01.2015 №4 "Про затвердження місцевих податків", а саме п.5 додатку до зазначеного рішення доповнено пп.5.4, згідно якого встановлено 0% ставки податку для об'єктів - господарських (присадибних) будівель - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо. Отже, до нерухомого майна - котельні встановлена 0% ставки податку.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд враховує, що відповідачем не доведена, а позивачем спростована, правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень форми "Ф" від 21.06.2016 №90235-13 та №90236-13.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що оскаржені податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною 1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.69-71, 94, 158-163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми "Ф" від 21.06.2016 №90235-13.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми "Ф" від 21.06.2016 №90236-13.

4. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) 551,21 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню 21 коп.) судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12 вересня 2016 року

Суддя/підпис/Д.А. Божук
"Згідно з оригіналом" Суддя Д.А. Божук