Справа № 806/5578/14
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року м. Київ К/800/16820/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.,

Суддів Кошіля В.В.,

Островича С.Е.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02.02.2015

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015

у справі № 806/5578/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Норинський щебзавод»

до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 02.02.2015, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 21.07.2014 №.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено виїзну планову перевірку Публічного акціонерного товариства «Норинський щебзавод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт від 25.06.2014 № 247/22-00-04865033, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог п.14.1.112 п.14.1 ст.14, п.263.2.1 пп.263.5.1. п.263.5 ст.263 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено плату за користування надрами в періоді, що перевірявся на загальну суму 2459313,71 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 21.07.2014 № , яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання з плати за користування надрами місцевого значення у сумі 3 074 142,14 грн., з яких 2 459 313,71 грн. - основний платіж та 614 828,43 грн. - штрафні санкції.

Скасовуючи спірне податкове повідомлення-рішення, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

На час виникнення спірних правовідносин порядок справляння плати за користування надрами визначено розділом ХІ Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 262 Податкового кодексу України плата за користування надрами - загальнодержавний платіж, який справляється, зокрема, у вигляді плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Згідно з пп.263.2.1 п.263.2 ст.263 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час існування відповідних правовідносин) об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій в користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини) або обсяг погашених у податковому (звітному) періоді запасів корисних копалин.

Відповідно до пп.14.1.112 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України мінеральна сировина - товарна продукція гірничодобувного підприємства, що є результатом його господарської діяльності з видобутку корисних копалин, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, і за якісними характеристиками відповідає вимогам установлених законодавством стандартів або вимогам договорів.

Базою оподаткування, згідно з пп.263.5.1 п.263.5 ст.263 ПК України, є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства).

Порядок визначення вартості одиниці відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) встановлено правилами пп.263.6.1 п.263.6 ст.263 ПК України, згідно якої вартість відповідного виду видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини) обчислюється платником для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства) за більшою з таких її величин: за фактичними цінами реалізації відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини); за розрахунковою вартістю відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).

З огляду на викладене, об'єктом оподаткування плати за користування надрами для гірничодобувного підприємства, яке самостійно виконує первинну переробку, є лише обсяг добутої ним мінеральної сировини. Зміст вказаної норми свідчить, що обсяг мінеральної сировини, яка утворюється в результаті виконання первинної переробки, є об'єктом оподаткування лише в тому випадку, якщо таку первинну переробку виконує інший ніж платник суб'єкт господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач відповідно до спеціального дозволу на користування надрами від 09.12.2005 №3716 фактично видобуває граніти в якості сировини для виробництва щебеню, придатного для балансового шару залізничної колії, заповнювачів для важкого бетону та бутового каменю.

З метою правильного визначення повноти нарахування плати за користування надрами для видобування корисних копалин позивач звернувся з листом до Державної податкової служби України від 24.02.2012 за №1 щодо питань справляння сплати за користування надрами на умовах дії Податкового кодексу України.

Листом від 26.03.2012 за № 5412/6/15-1215 позивачу надано податкову консультацію про плату за користування надрами, згідно якої визначено, що оскільки товарною продукцією гірничого виробництва є граніт, до вартості якого включаються витрати із безпосереднього його видобування, то щебенева продукція отримана внаслідок переробки граніту не може вважатися корисною копалиною. Тому вартість виробничого процесу (витрати) з переробки граніту на щебеневу продукцію не повинна включатись до показника «розрахункова вартість відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини)» при визначенні плати за користування надрами при видобуванні корисних копалин.

Підпунктом 14.1.172 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковою консультацією є допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до п. 53.1 ст.53 Податкового кодексу України не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

З огляду на зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що у разі якщо підприємство здійснює видобування корисних копалин (гранітів), які у подальшому використовуються у господарській діяльності для виробництва іншої продукції (щебеню), вартість видобутої у подальшому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини) обчислюється платником за розрахунковою вартістю видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) (гранітів).

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що позивачем правомірно, з врахуванням зазначеної податкової консультації, розраховано та сплачено плату за користування надрами, виходячи з обсягу видобутої мінеральної сировини (граніту).

Крім того, судами враховано, що оскільки податкова консультація від 26.03.2014 за № 5412/6/15-1215 була відкликана Державною фіскальною службою України, листом від 06.11.2014 № 16/99-99-15-04-02-15, вже після проведення перевірки та прийнятого за її результатами оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, то вказана обставина не свідчить про неправомірність розрахованої позивачем плати за користування надрами.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про задоволення позову та визнання протиправним і скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів, не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області - відхилити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02.02.2015 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) В.В. Кошіль
(підпис) С.Е. Острович