Справа № 2а-789-11
Суддя: Пчолкін С. А.
Дата ухвалення: 2011-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-789-11
Постанова

іменем України

24 березня 2011 року м. Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Пчолкін С.А., розглянувши у порядку скороченого провадження справу № 2а-789-11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про зобовязання нарахування недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії,

встановив:

11.03.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області, в якому просить суд визнати дії відповідача незаконними та зобовязати відповідача нарахувати йому підвищення до пенсії як «дитині війни»у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, прирівняної до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 року по наступний час та довічно та виплатити на його користь належні йому суми соціальної допомоги відповідно до закону.

В обґрунтування позовних вимог в позові позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 р. він має статус дитини війни. Згідно зі ст.6 даного Закону йому повинне виплачуватись щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Але у 2007-2010 рр. йому таке підвищення виплачувалось не в повному розмірі. Отже відповідачем в порушення вимог ст.ст. 22 , 92, Конституції України, ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. і від 22.05.2008 р., не проведено йому відповідні виплати у вказаному розмірі, тому невиплата йому відповідачем підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є протиправною і такою, що суперечить Конституції та законам України. Просить суд визнати дії відповідача протиправними та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на його користь недоплачене йому як дитині війни підвищення до пенсії з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 року по наступний час та довічно, справу просить суд розглянути без його участі.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, відповідно до яких відповідач позов не визнав та відповідно до Рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 р № 10рп/2008 щомісячна державна допомога підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня 48,10 грн., з 1 липня 48,20 грн. та з 1 жовтня 49,80 грн. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Та звернув увагу суду, що позивач пропустив строк для звернення до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: судом встановлено, що позивач звертався із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі в Луганської області, але отримав відмову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має правовий статус «дитина війни», що підтверджується посвідченням.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року, визначено основи соціального захисту дітей війни та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року передбачено виплату державної соціальної підтримки дітей війни, яка додатково виплачується до пенсії. Вказана соціальна підтримка не може розцінюватись як пенсія або її складова частина. Тобто, йдеться про різні види правовідносин в системі соціального забезпечення та державної соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року, який набрав чинності з 01.01.2006 р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дію ст. 6 вказаного закону зупинено на 2006 р. згідно Закону України № 3235-IV від 20.12.2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік». Зупинення дії закону не дає права на його застосування, а тому у позивача не було права на отримання зазначеної в позові доплати до пенсії в 2006 р.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 р.»дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»зупинена.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 положення ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 р.», яким була зупинена дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнано такими, що не відповідає Конституції.

Таким чином, положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»стосовно того, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком були чинними лише з 09 липня 2007 р., тобто з дня ухвалення рішення Конституційним судом до 31 грудня 2007 р.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 р. внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема ст.6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання; державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного суду України № 10 рп / 2008 від 22.05.2008 р. положення пункту 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено шести місячний строк, який якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишаються без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку про що постановлюється ухвала.

Позивач не звернувся з заявою про поновлення строку, не навів поважних причин його пропуску, не зазначивши при цьому, чому було пропущено встановлений законом строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав. До суду позивач звернувся 11.03.2011 р.

Суд вважає, що незнання діючого законодавства не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, так як, відповідно до ст. 57 Конституції України, всі законодавчі акти, які стосуються прав та обовязків громадян, обовязково підлягають оприлюдненню.

У звязку з тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами про підвищення соціальної допомоги як дитини війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 р. до 31 грудня 2008 р., з 01 січня 2009 р. до 31 грудня 2009 р. та з 01 січня 2010 р. до 11 вересня 2010 р., суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, та залишити без розгляду вимоги про підвищення соціальної допомоги як дитині війни з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 р. до 31 грудня 2008 р., з 01 січня 2009 р. до 31 грудня 2009 р. та з 01 січня 2010 р. до 11 вересня 2010 р. (дата подання позовної заяви 11.03.2011 р.).

Залишаючи без розгляду позовні вимоги з підстав пропуску шести місячного строку звернення до суду, суд зауважує, що в даному випадку не підлягають застосуванню вимоги ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких суми пенсії, не отримані своєчасно з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується без обмеження.

Позивачу сплачувалось підвищення до пенсії у розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, позивач має право на отримання підвищення до пенсії на підставі ст. 6 Закону

України «Про соціальний захист дітей війни»з 11 вересня 2010 р. за винятком виплачених сум.

Згідно ч.1 ст. 256 КАС України постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження, підлягають негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 10, 11, 12, 159,

183-2, 256 КАС України, суд

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області щодо відмови в нарахуванні та виплаті на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни незаконними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 11 вересня 2010 року за винятком виплачених сум.

Решту позовних вимог залишити без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_2