Справа № 804/943/16
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2016 рокусправа № 804/943/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області, в якому просила визнати протиправними дії Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області, які виразилися у винесенні письмового попередження про майбутнє вивільнення позивача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що оскаржуване попередження про майбутнє вивільнення винесено з порушенням норм КЗпП України, зокрема відповідачем не здійснено жодних дій, направлених на встановлення її переважного права на залишення на роботі серед працівників відділу та дій щодо пропонування позивачу іншої вакантної посади, не враховано сімейний стан та наявність на вихованні двох дітей.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області, які виразились у винесенні письмового попередження про майбутнє вивільнення ОСОБА_1. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, помилковість висновків суду, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідач в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Позивач в судове засідання не прибув та про причини неприбуття не повідомив.

Виходячи з припису ч. 4 ст. 196 КАС України, нез'явлення в судове засідання представників сторін апеляційної скарги не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами наявними в матеріалах справи, що 28.01.2016 року головному спеціалісту сектору державного земельного кадастру Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області ОСОБА_1 було винесено письмове попередження про майбутнє вивільнення, за яким передбачається, що у разі скорочення штату або чисельності, її буде звільнено із займаної посади згідно із п.1 ст.40 КЗпП України, зі строком дії попередження - 2 місяці (а.с.7).

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку щодо протиправності дій Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області, які виразились у винесенні письмового попередження ОСОБА_1, оскільки під час винесення спірного попередження відповідачем не запропоновано позивачці іншу роботу у тій же установі, а також не враховано наявні підстави для надання переважного права на залишення на роботі при вивільненні.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови, зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" з метою оптимізації системи центральних органів виконавчої влади та відповідно до пунктів 9 і 9-1 ст.116 Конституції України було створено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру та реорганізовано Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення; установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються, права та обов'язки центральних органів виконавчої влади, що ліквідуються, передаються відповідним центральним органам виконавчої влади, на які цією постановою покладено функції з реалізації державної політики у відповідній сфері; центральні органи виконавчої влади, що припиняються згідно з цією постановою, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах до завершення здійснення заходів з утворення центральних органів виконавчої влади, яким передаються повноваження та функції центральних органів виконавчої влади, що припиняються.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" було утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру; установлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до їх передачі територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

У відповідності до п.1, п.3, п.9 Положення №14, управління (Відділ) Держгеокадастру у місті (далі - Управління (Відділ) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Управління (Відділ) підпорядковане Держгеокадастру та відповідно Головному управлінню Держгеокадастру в області.

Завданням Управління (Відділу) є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 року №85 "Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів", наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 17.12.2015 року №277-к "Про затвердження граничної чисельності Головного управління та територіальних органів Держгеокадастру у Дніпропетровській області", та прийнятих відповідно до них наказу відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області від 17.12.2015 року №03-к "Про затвердження граничної чисельності Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області", наказу відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області від 22.01.2016 року №5-к "Про введення в дію структури Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області", наказу відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області від 22.01.2016 року №4-к "Про введення в дію штатного розпису Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області" посада головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру (єдина у штатному розписі посада), яку на час попередження займала позивач, була скорочена (а.с.40,42,44).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 28 січня 2016 року відповідачем було здійснено попередження позивача про її звільнення у разі скорочення штату або чисельності скорочення штату працівників, зокрема з головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області, яку на час попередження займала ОСОБА_1 (а.с. 7).

Колегія суддів критично розцінює висновки суду першої інстанції стосовно того, що відповідач не запропонував позивачу іншу роботу. Наведене спростовується тим, що про відсутність рівнозначних посад, посаді, яку обіймала позивач, ОСОБА_1 біло повідомлено листом від 23.03.2016 року № 99-421-99.6-824/2-16 (а.с.46). Крім того у зазначеному листі позивачці було запропоновано повідомити Головного спеціаліста з питань кадрової роботи та державної служби про її відповідальність вимогам до наданих вакантних посад відповідно до довідника професійно-кваліфікаційних характеристик.

Колегія суддів зазначає, що однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Таким чином, положення статті 5-1 КЗпП передбачають гарантії правового захисту громадян саме від незаконного звільнення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Тобто, положеннями КЗпП передбачено процедуру, яка передує наступному вивільненню працівника, одним із етапів якої є персональне попередження працівника за два місяці про наступне його вивільнення.

В свою чергу вирішення питання про переважне право на залишення на роботі належить до компетенції роботодавця.

Таким чином, оскільки само по собі винесення роботодавцем попередження про наступне вивільнення працівника є передбаченою законом процедурою, яка передує звільненню працівника, а також те, що вирішення питання про переважне право на залишення на роботі належить виключно до компетенції роботодавця, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки гарантії правового захисту позивача від незаконного звільнення порушено не було.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, помилково виходив з того, що відповідач не запропонував ОСОБА_1 іншу роботу у відділі та не врахував підстави для переважного права на залишення на роботі, оскільки правомірність рішення, прийнятого роботодавцем щодо переважного право на залишення на роботі та дотримання процедури наступного вивільнення працівника може бути перевірена судом виключно при розгляді справи щодо законності звільнення такого працівника. Задовольняючи цей позов, суд першої інстанції фактично вирішив спір щодо правомірності звільнення ОСОБА_1

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для його скасування та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.160, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року у справі №804/943/16 - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай