Справа № 682/1850/16-а
Суддя: Воробченко Л. А.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 682/1850/16-а
Провадження № 2-а/682/69/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2016 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Воробченко Л.А.

при секретарі Кушнір З.В.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідача Рудюка П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Славутського об»еднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними його дій та зобов»язання виплатити пенсію за віком,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Славутського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання його дій щодо припинення виплати пенсії за віком протиправними та зобов»язання виплатити таку пенсію. Посилаеться на те, що з 3.01.2004 року по 11.07.2016 року вона працювала на посаді судді: до 2004 року Славутського міського суду, а з 2004 року по день звільнення у зв»язку з виходом у відставку - Славутського міськрайонного суду. З 29.03.2006 року їй була призначена пенсія за віком на підставі Закону України»Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», яку вона отримувала до 1.04.2015 року. З 1.04.2015 року виплата пенсіі відповідачем була безпідставно припинена. У лютому 2016 року звернулась до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії, але відповіді своєчасно не отримала. 27.07.2016 року повторно звернулась управління ПФУ з заявою про виплату пенсії за віком за період з 1.06.2015 року по 11.07.2016 року, тобто по день звільнення та набуття права на щомісячне довічне грошове утримання..Листом від 29.07.2016: року відповідач відмовив у задоволенні заяви та одночасно надіслав відповідь на ії заяву від 17.02.2016 року, датовану 24.02.2016 року.Бездіяльність відповідача щодо ненадання своєчасноі відповіді на заяву та припинення виплати пенсії вважає протиправною та такою,що суперечить Конституції України, іншим актам чинного законодавства. Просить визнати протиправними дії Славутського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо припинення виплати пенсії за віком з1.06.2015 року по 11.07.2016 року та зобов»язати його виплатити їй пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України»Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», за період з 1.06.2015 року по 11.07.2016 року.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, давши пояснення про те, що дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії грубо порушують її права, суперечать вимогам Конституції України, іншим нормам чинного законодавства, , практиці Європейського Суду з прав людини.ІІраво на пенсійне забезпечення закріплено Конституцією України. Вона постійно сплачувала страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування і у неї виникло право власності на пенсію, якою вона вправі безперешкодно володіти, а припинення виплати пенсії є втручанням у володіння її власністю - пенсією. На недопустимість невиплати пенсії окремим категоріям працівників в період їх роботи вказав Конституційний Суд України в рішенні від 18.06.2007 року № 4-рп-2007, зазначивши, що Конституція України не допускає будь-яких обмежень у правах громадян за ознаками майнового стану, зокрема в залежності від отримання працюючими пенсіонерами заробітної плати. Отже, право на отримання пенсії не залежало від перебування на посаді судді Також посилається на порушення відповідачем ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, яка передбачає рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконанння обов»язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов»оязкове державне пенсійне страхування,Припинення виплати пенсій працюючим суддям э дискримінацією, оскільки вони поставлені в гірше становище ніж інші працюючі пенсіонери.

Посилання відповідача на Закон України від 2.03.2015 року № 213-У!!! «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» із змінами, внесеними Законом України № 900-У111 від 23.12.2015 року, як на підставу при пинення виплати пенсії, також вважає безпідставними, зазначаючи, що відповідно до п. 5 розділу 111 «Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2.03.2015 року № 213-У111 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії(щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу, «Про прокуратуру» «Про судоустрій і статус суддів» та інших спеціальних законів . Вказаний в у п. 5 розділу 111 «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв»язку з чим з вказаноі дати втратили чинність зокрема, норми Закону України«Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсіі(щомісячне довічне грошове утримання) за цими законами не призначаються. Особам, які підпадають під дію Закону «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, посада судді з 1 червня 2015 року не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та довічного щомісячного грошового утримання на умовах , передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у зв»язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 ЗУ»Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної відповідно до ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» , підлягає відновленню

Позивачка також посилається на судову практику і, зокрема, постанову колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 24.05.2016 року, яким встановлено незаконність дій органів Пенсійного фонду щодо припинення виплати пенсій працюючим суддям.

Крім того, просить поновити строк звернення до суду за період з 1.06.2015 року по 4.01.2016 року, оскільки причини пропуску цього строку є поважними. Зокрема, однією з таких причин е суперечливість законодавства та судової практики у питанні припинення виплати суддям пенсії У Законі № 213-У111 від 2.03..2015 року передбачалось тимчасове припинення виплати пенсій деяким категоріям працюючих пенсіонерів, а, отже, можна було припускати, що виплату пенсії буде поновлено органами Пенсійного фонду добровільно.Оскільки у грудні 2015 року, січні 2016 року та в подальшому виплату пенсії не було поновлено, у лютому 2016 року вона звернулась до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії. Відповіді на свою заяву до УПФУ від 17.02.2016 року вона своєчасно не отримала. Лист відповідача, датований 24.02.2016 року про відмову у поновленні виплати пенсії отримала лише у серпні 2016 року разом з відповіддю на повторну заяву від 21.07.2016 року.. Лише отримавши таку відповідь, вона дізналась про те, що ії права порушені і у добровільному порядку вони не будуть відновлені.

Також однією з причин пропуску строку звернення до суду було неоднакове застосування судами законодавства при розгляді спорів щодо припинення виплати пенсій. Незаконність припинення виплати працюючим суддям пенсій встановлена Верховним Судом України(постанова колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 24.05.2016 року).Лише після прийняття Верховним Судом України цієї постанови вона остаточно переконалась у незаконності дій відповідача та порушенні своїх прав.

Крім того, вказує на вкрай незадовільний стан здоров»я, що також перешкодило їй своєчасно оспорити дії відповідача. Маючи серйозні захворювання серцево-судинноі та ендокринної систем, органів зору та травлення, опорно-рухового апарату, вона протягом 2015 року, а також у 2016 році періодично проходила стаціонарне та амбулаторне лікування .Зокрема, у серпні-вересні стаціонарно лікувалась в інституті кардіологіі ім.. акад.. Н.Д. Стражеско АМН України, у жовтні-листопаді 2015 року, травні 2016 року у спеціалізованому хірургічному(очному) відділенні ДЗ «СМСЧ-4 МОЗ України» м. Нетішин з приводу ускладненоі міопії високого ступеня обох очей.Їй також було призначене постійне лікування спеціалістами ДУ «Інститут ендокринологіі та обміну речовин ім.. В.П. Комісаренка.Вона направлена на стаціонерне лікування лікарем-ендокринологом, перенесла дві операції.

Представник відповідача Рудюк П.О. позову не визнав, посилаючись на те, що виплата пенсії позивачці припинена згідно чинного законодавства, зокрема, ЗУ від 2.03.2015 року № 213-У!! та ЗУ «Про внесення з мін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911. На його думку підстави провести позивачці ОСОБА_1 виплату пенсіі за період з 1.06.2015 року по 11.07.2016 року відсутні, оскільки вона працювала суддею і отримувала заробітну плату. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 3.01.1994 року по 2004 рік працювала суддею Славутського міського суду, а з 2004 року по 11.07.2016 року Славутського міськрайонного суду, що стверджується трудовою книжкою (а.с. 5-7 ). З 29.03.2006 року їй призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і вона перебуває на обліку як пенсіонерка у Славутському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України(пенсійне посвідчення № НОМЕР_1, видане Пенсійним фондом Україні (а.с.4). З 1.04.2015 року позивачці припинено виплату пенсії за віком.. Вона двічі - 17.02.2016 року та 21.07.2016 року зверталась до відповідача з заявами про поновлення виплати пенсії, однак, листом від 29.07.2016 року № 65/Т-14 у виплаті пенсії відмовлено.(а.с.8).З цього листа позивачка дізналась, що виплату пенсії припинено на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2.03.2015 року № 213-У111 та ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-У111 від 24.12.2015 року, яким внесено зміни до ст.. 47 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та запроваджено тимчасове обмеження щодо виплати пенсій для певноі категорії громадян, зокрема , для осіб, які працюють на посаді судді. В цьому листі відповідач вказує на те,що відповідно до Закону України від 2.03.2015 року № 213-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»(зі змінами , внесеними згідно із Законом № 900-У111 від 23.12.2015 року) тимчасово на період з 1.04.2015 по 31.12.2015 р. встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам незалежно від дати призначення пенсії. Це стосується державних службовців, прокурорів, суддів, народних депутатів, деяких інших категорій працівників. Пенсії, призначені відповідно до законодавства України у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсій в порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», «Про статус народного депутата України» , не виплачуються. З 1.01.2016 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 року № 911 продовжено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам у 2016 році. Зокрема, особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу»,»Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів» призначені пенсії, щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються .На думку відповідача, підстави для виплати позивачці пенсії за період з 1.06.2015 року по 11.07.2016 року відсутні , оскільки вона працювала в цей період суддею та отримувала заробітну плату.

Однак, дії відповідача щодо припинення виплати позивачці пенсії є протиправними. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Приймаючи до уваги те, що право на пенсію у позивачки виникло у 2006 році і з цього часу вона постійно отримувала пенсійні виплати, дії відповідача щодо припинення виплати пенсії є звуженням її прав, а саме права на пенсію, що визначене ст.. 46 Конституціі України. Відповідачем порушено приписи ч. 2 та ч. 3 ст. 22 , ч. 1 ст. 58 , 21, 24 Основного Закону.

Відповідно до ст.. 1 Конституції Україна є суверенна і незалежна демократична , соціальна правова держава. Згідно ст.. 3 ч. 2 Констиуції Украіни права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави. Основний Закон України у ст.. 22 визначає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняття нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод..Ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»ягшують або скасовують відповідальність особи. Стаття.68 Конституції передбачає, що кожен зобов»язаний дотримуватись Конституції України та законів України, не зазіхати на права, свободи, честь і гідність людей. Норми Конституції є нормами прямоі дії і всі закони та нормативно-правові акти мають відповідати Конституції. Органи Пенсійного фонду мають керуватись в першу чергу нормами Конституції України, як акта вищої юридичноі сили.

Згідно зі. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, ії права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно ст.9 ч. 4 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України. , міжнародному договору, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 18.06.2007 року № 4-рп-2007 вказував на недопустимість невиплати певним категоріям працівників пенсії в період їх роботи, зазначивши, що Конституція України не допускае будь-яких обмежень у правах громадян за ознаками майнового стану, зокрема, в залежності від отримання працюючими пенсіонерами заробітної плати.

У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1.11.1996 року № 9»Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначено, що оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дїї, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дїї. Судові рішення повннні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, що не суперечить їй.

Частиною 2 ст.8 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.Європейський Суд з прав людини ще у 1974 році у справі Мюллер проти Австріі зазначив, що у зв»язку зі сплатою обов»язкових внесків до пенсійного фонду у застрахованоі особи виникає право власності на пенсію і кожна особа має право мирно володіти своєю власністю. Із заробітноі плати позивачки ОСОБА_1 протягом всього періоду її роботи постійно утримувались передбачені чинним законодавством внески до пенсійного фонду, а , отже, припинення виплати їй пенсії є втручанням у володіння її власністю - пенсією

Крім того, ч. 1 ст. 7 Закону України»Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування від 9.07.2003 року № 1058-1У передбачає рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов»язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування. Припинення виплати пенсії є дискримінацією особи в розумінні Закону України «Про засади запобігання та протидіі дискримінаціі в Україні». Крім того, запровадження тимчасових обмежень у виплаті пенсій особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» суперечить ст.. 2 Загальної Декларації Прав Людини, п. 2 ст. 2 та ст.. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права, ст.. 14,ст.. 1 Першого протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод щодо дискримінації при виплаті пенсії в залежності від роду занять та позбавленні права на належне майно у формі призначених пенсійних виплат.

Також відповідно до роз»яснення Верховного Суду України № 1-5/400 від 14.07.2006 року, наданого на підставі листа Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України», реалізація людиною права, що пов»язане з отриманням бюджетних коштів і базується на спеціальних і чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлене в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов»язань, не повинні прийматись до уваги.

Підстави для припинення виплати позивачці пенсії за віком відсутні.

Відповідно до п. 5 розділу розділу 111 «Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2.03.2015 року № 213-У111 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії(щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до. Законів України «Про державну службу, «Про прокуратуру» «Про судоустрій і статус суддів» та інших спеціальних законів . Вказаний в у п. 5 розділу 111 «Прикінцеві положення» Закону № 213-У111 закон щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв»язку з чим з вказаноі дати втратили чинність зокрема, норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії(щомісячне довічне грошове утримання) за цими законами не призначаються. Особам, які підпадають під дію Закону «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, посада судді з 1 червня 2015 року не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та довічного щомісячного грошового утримання на умовах , передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у зв»язку з чим, передбачені ч. 1 ст. 47 ЗУ»Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 1 червня 2015 року і виплата пенсії, призначеної відповідно до ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» , підлягає відновленню.

Про незаконність припинення виплати пенсій працюючим суддям свідчить і судова практика, зокрема постанова колегіі суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 24.05.2016 року(а.с. 14).

Отже, дії відповідача щодо припинення виплати позивачці пенсії за віком є протиправнимиі він повинен бути зобов»язаний виплатити пенсію за вищевказаний період.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб»єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Отже сплачений позивачкою при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп.підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Славутського ОУПФ України в Хмельницькій області.

. Відповідно до ч. 2 с т. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше,обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ст..ст. 100, 102 цього ж Кодексу пропущений з поважних причин процесуальний строк може бути поновлений судом. Позивачка звернулась до суду з зазначеним адміністративним позовом 4.08.2016 року, отже, строк звернення до суду з вимогами про виплату пенсії за період з 4 .01.2016 року по 11.07.2016 року не пропущений.Строк звернення до суду з такими ж вимогами за період з 1.06.2015 року по 4.01.2016 року суд вважає можливим поновити, оскільки він пропущений з поважних причин Зокрема, однією з таких причин е суперечливість законодавства та судової практики у питанні припинення виплати суддям пенсіі. У Законі № 213-У111 від 2.03..2015 року передбачалось тимчасове припинення виплати пенсій деяким категоріям працюючих пенсіонерів, а, отже, позивачка вправі була припускати, що виплату пенсіі буде поновлено органами Пенсійного фонду добровільно.Оскільки у грудні 2015 року, січні 2016 року та в подальшому виплату пенсії не було поновлено, у лютому 2016 року вона звернулась до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії. Відповіді на свою заяву до УПФУ від 17.02.2016 року вона своєчасно не отримала і у судовому засіданні представник відповідача не надав доказів фактичного отримання позивачкою відповіді на першу заяву до УПФУ.. Лист відповідача, датований 24.02.2016 року про відмову у поновленні виплати пенсії отримала лише у серпні 2016 року разом з відповіддю на повторну заяву від 21.07.2016 року.. Лише отримавши таку відповідь, вона дізналась про те, що її права порушені і у добровільному порядку вони не будуть відновлені.

Також однією з причин пропуску строку звернення до суду було неоднакове застосування судами законодавства при розгляді спорів щодо припинення виплати пенсій. Незаконність припинення виплати працюючим суддям пенсій встановлена Верховним Судом України лише у травні 2016 року(постанова колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 24.05.2016 року).Лише після прийняття Верховним Судом України цієї постанови позивачка остаточно переконалась у незаконності дій відповідача та порушенні своїх прав.

Крім того, суд розцінює як поважну причину пропуску звернення до суду незадовільний стан здоров»я позивачки, що перешкодило їй своєчасно оспорити дії відповідача. Маючи серйозні захворювання серцево-судинної та ендокринної систем, органів зору та травлення, опорно-рухового апарату, вона протягом 2015 року, а також у 2016 році періодично проходила стаціонарне та амбулаторне лікування .Зокрема, у серпні-вересні стаціонарно лікувалась в інституті кардіології ім акад.Н.Д. Стражеско АМН України, у жовтні-листопаді 2015 року, травні 2016 року у спеціалізованому хірургічному(очному) відділенні ДЗ «СМСЧ-4 МОЗ України» м. Нетішин з приводу ускладненої міопії високого ступеня обох очей.Їй також було призначене постійне лікування спеціалістами ДУ «Інститут ендокринології та обміну речовин ім.В.П. Комісаренка».Вона направлена на стаціонерне лікування лікарем-ендокринологом, перенесла дві операції..Зазначене стверджується оглянутою в судовому засіданні амбулаторною карткою позивачки, випискою з історії хвороби, виданою інститутом кардіології ім.акад.Н.Д.Стражеско АМН України від 3.09.2016 року, рентгенівським дослідженням від 2.09.2015 року, виписними епікрізами ДЗ»СМСЧ № 4 МОЗ України» м. Нетішин від 6.11.2015 року та 16.05.2016 року щодо стаціонарного лікування органів зору, амбулаторною картою, виданою ДУ «Інститут ендокринології і обміну речовин ім.. В.П. Комісаренка», направленням дікаря-ендокринолога на стаціонарне лікування.

Керуючись ст..2,7-12, 94, 158-163,254 КАС України, ст..ст. 1,3, 8,19,21-24,46,55,58,64 Конституції України, ст.. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 4.11.1950 року, ратифікованоі Верховною Радою України 17.07.1997 року, ст.. 2 Загальної декларації Прав Людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 16.12.1966 року, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України»Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», Законом України»Про пенсійне забезпечення», суд

постановив:

Адміністративний позов задовільнити. Поновити строк звернення до суду .

Визнати дії Славутського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком за період з 1червня 2015 року по 11 липня 2016 року протиправними .

Зобов'язати Славутське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», за період з 1 червня 2015 року по 11 липня 2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 із Славутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань цього управління.

Постанову допустити до негайного виконання в межах виплати пенсії за один місяць.

На постанову може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення через Славутський міськрайонний суд.

Суддя Воробченко Л. А.