Справа № 826/24467/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

13 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Мєзєнцев Є.І.

При секретарі судового засідання: Кравченко Л.А.

За участі:

представника позивача: Рищенко Д.О.;

відповідача: Соболєва В.Л.

представника відповідача: Бачурська О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соболєвої Вікторії Леонідівни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.07.16р. у справі №826/24467/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіс Фінанс» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соболєвої Вікторії Леонідівни, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконними дій, скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконними дій відповідача щодо здійснення державної реєстрації права власності на об'єкт: приміщення під магазин продовольчих товарів, площею 155,3 кв.м., на першому поверсі житлового будинку, літ. А-4, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 22597839, 20:04:48, та відповідно видачі свідоцтва, серія та номер 1550, за відсутності згоди іпотекодержателя на відчуження такого майна, а також за наявності родинного зв'язку між нотаріусом та колишньою власницею об'єкту; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.07.15р. приватного нотаріуса Соболєвої В.Л, як державного реєстратора (з відкриттям розділу), індексний номер: 22597839, від 04 липня 2015 року, 20:04:48); визнання недійсним свідоцтва, серія та номер 1550, виданого відповідачем 04.07.15р., яким визначено право власності на приміщення за ОСОБА_5

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.07.16р. адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соболєвої Вікторії Леонідівни щодо здійснення державної реєстрації права власності на об'єкт: приміщення під магазин продовольчих товарів, площею 155,3 кв.м., на першому поверсі житлового будинку, літ. А-4, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_5 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.07.15р. №22597839; визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соболєвої Вікторії Леонідівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.07.15р. №22597839.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою в частині задоволених позовних вимог, відповідач подала апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати у цій частині постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 було проведено помилково, у зв'язку з чим в подальшому відповідачем самостійно прийнято рішення про скасування запису щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно, відтак відомості у реєстрі набули попереднього стану, а тому право позивача не порушено.

Відповідач та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача та представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, 22.12.09р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», як банком, та ТОВ «Восход», як позичальником, укладено кредитний договір №20-1327/2-1, за умовами якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит в сумі 446300000 грн., а позичальник зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти.

Того ж дня, між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», як іпотекодержателем, та ОСОБА_6, як іпотекодавцем, яка виступає майновим поручителем за зобов'язаннями ТОВ «Восход» за кредитним договором укладено іпотечний договір №20-1328/3-1, за умовами якого даний договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору, предметом іпотеки за договором є приміщення під магазин продовольчих товарів, площею 155,3 кв.м., на першому поверсі житлового будинку, літ. А-4, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - приміщення).

03.04.14р. між позивачем та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», як первісним кредитором (первісним іпотекодержателем) укладено:

- договір відступлення права вимоги №39/248, за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги за кредитним договором разом із договорами про внесення змін та доповнень до нього;

- договір відступлення права вимоги №39/248-1, за умовами якого первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю своє право вимоги за іпотечним договором.

Як свідчать обставини справи, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 10.08.15р. №42034996, 04 липня 2015 року відповідачем прийнято рішення, згідно якого проведено державну реєстрацію права приватної власності на приміщення за ОСОБА_5, підстава виникнення права власності - свідоцтво.

Задовольняючи позов в частині визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення державної реєстрації права власності на вказане приміщення за ОСОБА_5 та визнання протиправним і скасування рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.07.15р. №22597839, суд першої інстанції виходив з того, що таке рішення прийняте без належних на те правових підстав; скасування відповідачем рішення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 вчинено не у спосіб передбачений законом.

Стаття 195 КАС України визначає межі перегляду судом апеляційної інстанції. Так, відповідно до ч.1 вказаної норми, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Отже, враховуючи, що судове рішення оскаржується в частині задоволених позовних вимог, апеляційний суд не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення (п. 13.1. постанови Пленуму ВАСУ «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог, виходячи з наступного.

Частина 3 статті 3 КАС України покладає на суд обов'язок перевірити у кожній справі щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, чи прийняті рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначена норма кореспондується з ч. 2 ст. 19 Конституції України.

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень, зокрема, зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який вчиняє певну дію та приймає відповідне рішення.

У даному випадку, обставини справи та зібрані у ній докази свідчать про те, що дії відповідача щодо здійснення державної реєстрації права власності на приміщення за ОСОБА_5, вчинені на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.07.15р. №22597839, як і саме рішення є протиправними, виходячи з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.04р. № 1952-IV (у редакції, чинній на час спірних правовідносин; надалі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 5 ст. 3 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1952-IV, у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті, державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Частиною 3 ст. 9 Закону № 1952-IV передбачено, що державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка чи своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер). У такому разі державна реєстрація прав проводиться іншим державним реєстратором органу державної реєстрації прав.

Так, відповідно до п. 1, 40 Порядку №868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).

Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом №1952-IV.

Для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт надання іпотекодержателем або контролюючим органом згоди на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

З наведених правових норм слідує, що реєстрація права власності здійснюється за сукупності встановлених законом обставин та підстав для цього.

Втім, у даному випадку, реєстрація права власності нерухомого майна за ОСОБА_5 відбулась всупереч наведеним вимогам законодавства.

Як зазначає відповідач, такі дії вона вчинила помилково, а саме 04.07.15р. відповідач, як державний реєстратор, практикувала реєстрацію права власності на нерухоме майно згідно алгоритму дій нотаріуса в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не звернула увагу на те, що дії вчиняються в робочому підключенні, в результаті чого прийняла оспорюване рішення про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості за ОСОБА_5

Як свідчать обставини справи, з приводу вказаних обставин, за скаргою ТОВ «Авіс Фінанс», Управлінням з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції у місті Києві проводилась перевірка щодо неправомірних дій нотаріуса, за результатами якої Управління, листами від 11.09.2015року та від 14.09.15р. № 26225/0/11-15, рекомендувало відповідачу ознайомитись з Порядком роботи користувача з особистим ключем електронного цифрового підпису у Єдиних та Державних реєстрах інформаційної системи Міністерства юстиції України та наголосило на недопущенні подібних помилок у подальшій роботі.

Постановою слідчого СВ Печерського ГУМВС України в м. Києві від 15.09.2015року закрито кримінальне провадження № 0005825 від 08.09.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за відсутністю ознак складу злочину.

Отже відсутність правових підстав для вчинення таких дій та для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.07.15р. №22597839 відповідач не заперечує.

За наведених обставин та правових норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.07.15р. №22597839 прийняте всупереч закону та за відсутності підстав, визначених Законом, а тому є протиправне та підлягає скасуванню в судовому порядку.

Покликання відповідача на те, що нею прийняте рішення від 01.09.15р. №24053541 про скасування запису за номером 10284639 - не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Так, внесення записів до Державного реєстру прав регламентовано статтею 26 Закону № 1952-IV.

Відповідно до вказаної норми, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Процедура ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передбачена Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України від 26.10.11р. № 1141 (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 41 Порядку, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Отже, законодавством чітко визначено, що підставою для внесення державним реєстратором до реєстру запису про скасування державної реєстрації прав є рішення суду.

У спірному випадку, скасування державної реєстрації прав мало місце без рішення суду, що не відповідає вимогам Закону.

Покликання апелянта на те, що прийняття рішення про скасування державної реєстрації прав зроблено у зв'язку з помилкою реєстратора, на підставі її заяви, що узгоджується вимогами наказу Міністерства юстиції України 12.12.2011 N 3502/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 р. за N 1429/20167 також не заслуговують на увагу.

Вказаним наказом затверджений Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Цей Порядок передбачає внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку з допущенням технічної помилки, без рішення суду. Поміж тим, в розумінні цього Порядку, технічна помилка - це описка, друкарська, граматична, арифметична помилка. Рішення про державну реєстрацію прав за особою, яка цих прав не набула у встановленому законом порядку, не може вважатись технічною помилкою.

Згідно з 2.6. цього Порядку, для скасування запису Державного реєстру прав заявник подає органові державної реєстрації прав рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Отже, Порядок теж передбачає, що підставою для внесення державним реєстратором до реєстру запису про скасування державної реєстрації прав є виключно рішення суду.

Відновлення порушених прав позивача має відбуватись у спосіб, передбачений законом, а тому доводи апелянта про те, що фактично відсутній предмет спору у даній справі також не заслуговують на увагу.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соболєвої Вікторії Леонідівни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.07.16р. у справі №826/24467/15 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.07.16р. у справі №826/24467/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Мєзєнцев Є.І.

Повний текст ухвали складений: 14.09.16р.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б.

Мєзєнцев Є.І.