Справа № 806/1502/16
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року м. Житомир справа № 806/1502/16

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Коваль О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представник відповідача у судове засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про скасування постанови

встановив:

12 серпня 2016 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 із позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції (далі - Богунський ВДВС) про скасування постанови.

У позовній заяві ОСОБА_2 вказав, що 11 серпня 2016 року ним отримано постанову старшого державного виконавця Богунського ВДВС ОСОБА_3 про арешт майна від 21 червня 2016 року. Вважає вказану постанову незаконною. Просить скасувати постанову про арешт майна громадянина ОСОБА_2 від 21 червня 2016 року.

Ухвалами судді Житомирського окружного адміністративного суду 15 серпня 2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов з підстав, що викладені у позовній заяві та у письмових поясненнях (а.с.20). В обґрунтування позовних вимог пояснив, що оскаржувана постанова винесена із порушенням пункту 1 частини 2 статті 14 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки нею накладено арешт на майно громадянина ОСОБА_2, а не на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2, як зазначено у постанові Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року. Проте порушуючи рішення суду та виходячи за межі вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі якої оформлено виконавчий лист від 9 березня 2016 року №195, де зазначено боржником - фізичну особу-підприємця ОСОБА_2, державним виконавцем, на думку представника позивача, зі своїх корисливих мотивів зазначено боржником громадянина ОСОБА_2 Крім того представником позивача пояснено, що згідно повідомлення від 17 листопада 2015 року державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців припинено (само ліквідовано) підприємницьку діяльність ОСОБА_2 (а.с.22). Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2016 року відмовлено у заміні сторони виконавчого провадження з ФОП ОСОБА_2 на громадянина ОСОБА_2 (а.с.23). З огляду на викладене, на думку представника позивача, 21 червня 2016 року старший державний виконавець Левківська Л.І. зобов'язана була винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із ліквідацією підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. 6 вересня 2016 року через канцелярію Житомирського окружного адміністративного суду подала клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.12). Крім того 6 вересня 2016 року подала заперечення на адміністративний позов, у яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, з тих підстав, що виконавчий лист №195, виданий Житомирським окружним адміністративним судом 9 березня 2016 року, про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України заборгованості у сумі 2336 грн 60 коп., відповідає вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». У наданий строк боржник добровільно не виконав рішення суду щодо сплати боргу, а тому державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення було правомірно винесено постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження (а.с.13-14).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 серпня 2015 року Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області звернулась із позовом про стягнення заборгованості з ФОП ОСОБА_2 за період червень-грудень 2013 року у сумі 1605 грн 80 коп., січень-червень 2014 року у сумі 1461 грн 60 коп., коли ОСОБА_2 був зареєстрований, як підприємець і не виключений із реєстру платників єдиного податку.

18 вересня 2015 року постановою Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/3198/15 за позовом Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 3067 грн 40 коп., залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2016 року, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України в особі Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області заборгованість у сумі 2336 (дві тисячі триста тридцять шість) грн.60 (шістдесят) коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Після набрання вказаною постановою суду законної сили 9 березня 2016 року Житомирським окружним адміністративного судом було видано виконавчий лист №195/16 у справі №806/3198/15 (а.с.16).

16 березня 2016 року на виконання до Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції надійшов виконавчий лист №195/16, виданий Житомирським окружним адміністративним судом 9 березня 2016 року про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України в особі Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області заборгованості у сумі 2336 грн 60 коп.

18 березня 2016 року постановою старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50514542 про примусове виконання виконавчого листа №195/16 від 9 березня 2016 року про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості в сумі 2336 грн 60 коп. (а.с.15).

21 червня 2016 року постановою старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 винесено постанову ВП №50514542 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.17).

Суд вважає вказану постанову правомірною з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 46 Закону України від 15 травня 2003 року №755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Згідно з повідомленням про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця від 17 листопада 2015 року №3205/24-13 відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 17 листопада 2015 року внесено запис №6012802 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2, НОМЕР_1 (а.с.22).

Отже, 17 листопада 2015 року ОСОБА_2 був позбавлений статусу фізичної особи-підприємця.

Наслідки припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем визначені Цивільним кодексом України.

Згідно зі статтею 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Статтею 609 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Наведеними нормами передбачено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи.

Однак, відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Аналізуючи положення вищевказаних статей суд приходить до висновку, що однією із особливостей припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання зі сплати заборгованості (недоїмки) не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою до проведення остаточного розрахунку, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїх майном.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 4 грудня 2013 року у справі №6-125цс13 щодо зобов'язань фізичної особи-підприємця у договірних правовідносинах.

Отже, у Богунським ВДВС правомірно ведеться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року у справі №806/3198/15.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2016 року у справі №806/3198/15 оскільки в ухвалі зазначено, що ОСОБА_2 не вибув із виконавчого провадження, а тому відсутні підстави для його заміни.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висновку про те, що відповідач довів правомірність постанови Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ВП №50514542 від 21 червня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а тому відмовляє у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 12 вересня 2016 р.