Справа № 738/1178/16-а
Суддя: Сова Т. Г.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/1178/16-а
№ провадження 2-а/738/18/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року Менський районний суд

Чернігівської області

в складі:

головуючого - судді Сова Т.Г.

при секретарях Костюк І.А., Зубкович Н.Ф.

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Ющенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Менському районному суді Чернігівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Менському районі про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року до Менського районного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Менському районі про визнання дій відповідача неправомірними та призначення пенсії на пільгових умовах. Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року йому виповнилось 55 років. За період своєї трудової діяльності він працював трактористом - машиністом і має спеціальний трудовий стаж тракториста - машиніста більше 20 років. В зв'язку з цим він звернувся до управління пенсійного фонду України в Менському районі з заявою про призначення йому пільгової пенсії, проте йому було відмовлено посилаючись на те, що стаж роботи тракториста за період з 1982 року по 2000 роки та з 2000 по 2004 роки не підтверджений у відповідності з вимогами законодавства, що не дає права на призначення пенсії згідно статті 13 пункту «в» Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач не погоджується з такими діями відповідача, вважає їх протиправними, а тому для захисту своїх прав звернувся до суду.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просили суд задовольнити їх позовні вимоги та зобов'язати відповідача призначити позивачу пільгову пенсію згідно п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 16.02.2016 року.

Представник відповідача Ющенко Т.О. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала суду письмові заперечення та просила суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені в запереченні.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що він добре знайомий з позивачем, так як вони разом працювали в СК «Нива». Свідок підтвердив, що позивач більше 20 років працював трактористом.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що він працював разом з позивачем ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема» і підтвердив, що позивач працював трактористом.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що вона працювала разом з ОСОБА_1 з 1970 по 1999 рік. Свідок підтвердила, що позивач працював трактористом, господарство займалось сільським господарством, а свідок була бухгалтером по заробітній платі, також заповнювала трудові книжки працівників, в тому числі, і ОСОБА_1 За словами свідка, на інших посадах, позивач не працював.

Заслухавши пояснення сторін, враховуючи покази свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є захист прав та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Стаття 8 КАС України передбачає, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визнають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як слідує із ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правовірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення та виплата пенсій регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року досяг 55 річного віку (а.с.6-7) та має загальний трудовий стаж 31 рік 10 місяців 24 днів, та спеціальний трудовий стаж 26 років 7 місяців та 15 днів, що підтверджується трудовими книжками позивача № НОМЕР_2 дата заповнення 20.02.1993 року та НОМЕР_1 дата заповнення 22.04.2010 року.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 року № 637 вказано, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, трудові книжки позивача заповнені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року № 252 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року № 58, і сумнівів у відповідача не викликають.

Позивач не зміг надати відповідачу уточнюючу довідку підприємства, що підтверджує його спеціальний стаж, а саме виконання робіт на відповідній посаді та повну трудову зайнятість за період з 1982 року по 2000 рік, в зв'язку з тим, що первинні документи на підприємстві не збереглися із - за закінчення терміну їх зберігання (а.с.44).

Із довідки № 92 від 01.12.2015 року, виданої ПрАТ «Корпорація «ІНТЕРАГРОСИСТЕМА» слідує, що ОСОБА_1 дійсно працював на підприємстві на посаді тракториста - машиніста в період з 02.05.2000 року по 29.02.2004 року і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві. Дана довідка видана на підставі особистих рахунків та розрахунково - платіжних відомостей за 2000, 2001, 2002, 2003, 2004 роки для подання в органи Пенсійного фонду України (а.с.15). Проте при проведенні відповідачем зустрічної перевірки наданої уточнюючої довідки, вона була відкликана даним підприємством (а.с.41).

Як слідує із Архівної довідки № 07-09/468 від 05.09.2016 року, виданої начальником архівного відділу райдержадміністрації Т.Ф.Вишняк, в протоколах засідань правлінь та загальних зборів фонду колгоспу «Коммунист», КСП «Нива» с. Данилівка за 1982-2000 роки рішень про переведення на іншу посаду, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати ОСОБА_1 не виявлено.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, суд приходить до висновку, що позивач має 26 років 7 місяців та 15 днів стажу роботи трактористом - машиністом, що є достатнім для призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд, вважає, що посилання представника відповідача на законність відмови позивачу в призначенні пільгової пенсії є незаконним та необґрунтованим, тому що згідно ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. В даному випадку це означає, що право на пільгову пенсію мають громадяни, які отримали уточнюючу довідку з підприємства або організації на підставі первинних документів, які є на зберіганні, так і ті громадяни, які не можуть підтвердити свій пільговий стаж у зв'язку з відсутністю первинних документів, строк зберігання яких є три роки.

Згідно ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь - який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, окрім пенсії за віком, яка призначається з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім тих випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи, що позивач досяг пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 року, звернувся до управління Пенсійного фонду України в Менському районі за призначенням пенсії протягом трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, пенсію позивачу слід призначити з 16.02.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94, ст. 98 КАС України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з Державного бюджету України на його користь.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 5, 6, 11, 12, 71, 86, 128, 160, 163 та 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Менському районі про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області в частині відмови в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 - незаконними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пільгову пенсію відповідно п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 16.02.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.Г. Сова