Справа № 377/577/16-а
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/577/16-а

Провадження №2-а/377/54/16

14 вересня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючого судді Малишенко Т. О., розглядаючи в м. Славутичі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління МВС України в Київській області, Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області - про визнання дій суб,єкта владних повноважень неправомірними та зобов,язати вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом до відповідачів. Позовні вимоги мотивує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи з захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, має право на відповідні пільги, встановлені законодавством України.

У 1986 році, коли відбулася аварія на ЧАЕС, він працював в Прип,ятському МВ ВС УВС Київської області на посаді старшого державтоінспектора у званні старшого лейтенанта міліції, він знаходився і працював в зоні відчуження, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи з 29 квітня 1986 року по 09 листопада 1986 року, згідно з наказом УВС Київської області, і де під впливом іонізуючого випромінювання втратив здоров'я, отримав невиліковну фізичну і психологічну недугу, внаслідок чого став інвалідом. Пенсію він одержував згідно з довідкою ГУ МВС в Київській області з розрахунку коефіцієнта 5 з заробітної плати - 215,00 крб. (955 крб. + 120 крб.), а з 12.06.1986 року - 225,00крб. (95+130крб)

Нещодавно він дізнався про те, що крім коефіцієнта 5 він повинен був за роботу в зоні одержати наступні виплати:

Абзацом другим пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.86р. № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, передбачалося виплачувати посадові оклади та оклади за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі, так як норми Кодексу законів про працю Української РСР на працівників органів внутрішніх справ не поширювалися в тому числі й щодо режиму робочого часу, додаткової оплати за роботу у вихідні, святкові й неробочі дні, надурочні та нічні години тощо.

Також № 964-рс були встановлені зони небезпеки, де оплата праці працівників, розташованих в межах 30-км зони ЧАЕС, розділеної на III, II, І зони небезпеки, оплачуються відповідно у 5,4,3 - кратному розмірі таких ставок (посадових окладів). (Маршрутний лист додає).

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.86р. №1031-рс було поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.86р. №964-рс, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ, тобто, його заробітна плата повинна бути подвійною, наприклад, за кожен день квітня 1986року (26.04 по 30.04 1986року) він повинен одержувати (215.00+21,50 вислуга) : 30 х 2 = 15,77 крб.

Головним управлінням МВС України в Київській області, згідно наказу МВС СРСР №0149 від 26.05.86р. на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР №964-рс від 17.05.86р. їм всім працівникам органів внутрішніх справ, які працювали в зоні відчуження в період з 26.04.1986р. по 09.11.1986р. виплатили премію в розмірі 500,00 крб. Оплата праці за дні роботи в зоні, з кратністю як і вказано у виданій довідці.

У відповідності до Розпорядження Ради Міністрів СРСР «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» № 964-рс від 17.05.86р.- в тих випадках, коли працівник отримав гранично допустиму дозу радіації - позивачу виплачується одноразова винагорода, якщо ця особа відноситься, серед інших, до офіцерського і начальницького складу органів внутрішніх справ, у розмірі трьох місячних окладів грошового утримання по посаді і спеціальному званню, що становить 645 крб. Посадовий оклад - 95 крб., звання - 120 крб. (95+120) х З = 645крб.

Основні дозові межі радіоактивного опромінення встановлені ст.5 Закону України «Про захист людини від впливу іонізуючого випромінювання» від 1998р. Згідно цієї норми основна добова межа індивідуального опромінення населення не повинна перевищувати 1 мілізіверта ефективної дози опромінення за рік, при цьому середньорічні ефективні дози опромінення людини, віднесеної до критичної групи, не повинні перевищувати встановленого цією статтею основних добових меж опромінення незалежно від умов та шляхів формування цих доз. Частина ст.8 цього закону визначає - якщо протягом перших двох тижнів після аварії ефективна доза опромінення може досягти 50 мілізівертів, здійснюється евакуація людей. Відповідно примітки до частини 1 ст.5 зазначеного закону 1 мілізіверт дорівнює 0,1 бера. Отже, отримана ним доза радіоактивного опромінення за 26.04.1986р.-09.11.1986р. склала 1110,3 мілізівертів. (Копія картки обліку доз радіоактивного опромінення, додаток № 4 додається). Тобто, за 26.04.1986р. - 09.11.1986р. він повинен був додатково одержати 645 крб.

Постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради профспілок № 207-7 від 10.06.1986р. передбачено виплату добових у розмірі Зкрб.50 коп., а також забезпечення їх безкоштовним гарячим 3-разовим харчуванням (із розрахунку 2,85 крб. на добу). Кошти на харчування та добові не нараховувались і не виплачувались. Тобто, за кожен день роботи в зоні відчуження йому додатково повинно було бути доплачено 6,35 крб. за добові та харчування.

Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.11.1993р. № 1006 при дозі опромінення 25 бер - виплачувалась одноразова винагорода в сумі 1000 крб. (Копія картки обліку доз радіоактивного опромінення, додаток № 4 додається). Тобто, за період з 26.04.1986 р. по 09.11.1986 р. - 41 відпрацьованих ним в зоні відчуження днів, за які він одержав 1110,3 бер. дози опромінення, він повинен додатково одержати 1000 крб.

Крім виплаченої йому заробітної плати з коефіцієнтом 5 за 41 день (з 26.04.1986р. по 09.11.1986р.) йому повинні нарахувати і виплатити:

- подвійна заробітна плата з розрахунку з 26.04.1986р. по 11.06.1986р. (8 днів) - (215 крб.: 30 днів х 8 днів) = 57,33 крб., з 12.06.1986р. по 09.11.1986р. (33 дні) - 225 крб. : 30 днів х 33 дні = 247,50 крб.

- за роботу в зоні відчуження з 26.04 по 09.11. 1986 р. - премія - 500 крб.

- за радіоактивне переопромінення в період з 26.04 по 09.11.1986 р. більше 50 мілізівертів (у нього - 111,03 мілізівертів) - 645 крб.

- за вислугу років - з 26.04.1986 р. по 11.06.1986р. (8 днів) - 21,50 крб. х 8 днів = 172крб., з 12.06.1986 р. по 09.11.1986р. (33 дні) - 22,50 крб. х 33 дні = 742,50 крб.

- добові - 3,50 крб. х 41 днів = 143,50 крб.

- за харчування - 2,85 крб. х 41 день = 116,85 крб.

- за переопромінення за 1986-1987р.р. в 25 бер (у нього - 111,03 бер) за 26.04.1986р. по 09.11.1986р. одноразова винагорода в сумі 1000 крб.

А разом - 3624,68 крб. - ці кошти йому не було нараховано і виплачено.

Дані кошти, коли він дізнався, повинні були бути йому нараховані і виплачені і включені до довідки про заробітну плату за виконання службових обов'язків у зоні відчуження під час ліквідації аварії на ЧАЕС і саме з цієї загальної заробітної плати йому повинна бути нарахована пенсія.

01.06.2016 року позивач звернувся до Головного управління МВС України в Київській області з проханням видати довідку про виплату йому заробітної плати за період його роботи у зоні відчуження ЧАЕС, згідно з п. 1-5 його заяви, а якщо якісь виплат не були нараховані та проведені, попросив нарахувати і виплатити їх.

У своїй відповіді № 29/І-368 від 05.07.16р. та довідці про зарплату №202 від 06.07.2016р. відповідач зазначив, що фактична заробітна плата в зоні відчуження, з якої визначається його пенсія, нарахована із заробітної плати 215 крб. в 5 кратному розмірі, при цьому не нарахував, не виплатив і не зазначив усіх тих виплат, які він вказав в пп.1-5 заяви, таким чином відповідач відмовив в задоволенні заяви позивача.

Вважає, що дії щодо відмови в надання довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 26.04.1986р. по 09.11.1986р., всього за 41 день без урахування нарахування та виплати додатково коштів Головного управління МВС України в Київській області є неправомірними та суперечать чинному законодавству. Зобов'язати Головне управління МВС України в Київській області на підставі проведеного розрахунку нарахувати та виплатити на його користь, недосплачену суму коштів - 3165,50 крб. Зобов'язати Головне управління МВС України в Київській області видати нову довідку про вже виплачене грошове забезпечення з урахуванням вищеназваних виплат для подачі в пенсійний фонд для перерахування пенсії. Управлінню пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області встановити йому пенсійні виплати з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження.

В судове засідання позивач не з'явивсь, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, до суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач 1 - представник Головного управління МВС України в Київській області у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду письмові заперечення на позов, в якій зазначав, що позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач 2 - представник Управління пенсійного Фонду України у м. Славутичі в Київській області у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду письмові заперечення на позов, в якій зазначав, що позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, ( посвідчення серії АДРЕСА_1), інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, має право на відповідні пільги та компенсації, встановлені законодавством України.

Факт знаходження майора міліції ОСОБА_1, у зони відчуження в участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується маршрутним листом від 18.03.1998року № 24/І-105 (а.с.18).

Згідно довідок за №202 від 06.07.2016 року та №2263/109/12/01-16 від 01.07.2016 (а.с.24,26) виданих Головним управлінням МВС України в Київській області за роботу в м. Прип'ять, Поліське, Чорнобилі, Діброва з 26 04.1986 року по 09.11.1986 року позивачу виплачена заробітна плата в сумі 1382,97крб.

Суд звертає увагу, що відповідач - Головне управлінням МВС України в Київській області, виключив з переліку, зазначеній у довідці № 202 від 06.07.2016 року (а.с.24) нормативно-правові акти, зазначивши лише Постанову Ради Міністрів УРСР від 10.06.1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища», чим порушив право позивача на соціальний захист, визначений у ст.46 Конституції України, оскільки з вини відповідача - Головного управління МВС України в Київській області, до неї не включено цілий ряд виплат, які належали позивачу до виплати, і з вини ж відповідача 1 або не були взагалі нараховані, або не включені у довідку.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці ООН № 115 «Про захист працівників від іонізуючої радіації» і п.п.1.11 ОСП-72/80 основних санітарних правил, оплачуватися має весь час знаходження працівника в умовах радіації більше 1,4 мілібер на годину (без засобів індивідуального захисту).

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ № 778 від 23.10.1973 року не може скасовувати норму закону про відшкодування фактичних збитків, завданих громадянину ядерним інцидентом згідно п.1, 2, 3 ст.2 Закону України «Про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та її фінансове забезпечення».

Підприємства і організації у разі неправильної оплати праці в зоні відчуження, повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках, брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії (ПО ЛНА) на ЧАЕС (Чорнобильській атомній електростанції (з листа Мінсоцполітики від 09.06.1995 року № 224/8.13).

Суд погоджується з тим, що позивач фактично дізнався про порушення свого права після отримання відмови відповідача - Головного управління МВС України в Київській області - від 05.07.2016 року у включенні в довідку про грошове забезпечення (а.с.22), одержане у зоні відчуження в 1986 році, зазначених ним виплат і доплат. З позовом до суду позивач звернувся в серпні 2016 року, відповідно не пропустив строк звернення до суду.

Розпорядженням від 17.05.1986р. №964-рс було встановлено, що у тих випадках, коли працівник отримав гранично допустиму дозу радіації і в зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи в зазначених зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода у розмірі особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 крб.. військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 карбованців.

Основні дозові межі радіоактивного опромінення встановлені ст.5 Закону України «Про захист людини від іонізуючого випромінювання» від 1998 року.

Згідно цієї норми основна дозова межа індивідуального опромінення населення не повинна перевищувати 1 мілізіверта ефективної дози опромінення за рік, при цьому середньорічні ефективні дози опромінення людини, віднесеної до критичних груп, не повинні перевищувати встановленого цією статтею основних лозових меж опромінення незалежно від умов та шляхів формування цих доз.

Відповідно до примітки до частини 1 ст. 5 зазначеного закону 1 мілізіверт дорівнює 0,1 бера.

Згідно із розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс "Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати" в залежності від рівня радіоактивного забруднення території було введено зони небезпечності з відповідною оплатою роботи працівників, а саме: у III зоні небезпечності - у п'ятикратному розмірі в порівнянні із встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - чотирикратному розмірі, у І зоні -трьохкратному розмірі. У тих випадках, коли працівник отримував граничну допустиму дозу радіації, у зв'язку чим не допускався для подальшої роботи у вказаних зонах небезпечності, йому виплачувалась одноразова винагорода в розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою і військовому чи спеціальному званню, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 крб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 крб.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 року № 1006-р з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986 -1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, органам внутрішніх справ дозволено перераховувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу.

Зазначені вище норми оплати роботи в зонах небезпечності поширювались також на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031 -рс "Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС".

Крім того, доручено МВС та Мінсоцзахисту призначити і перерахувати пенсії відповідно до норм чинного законодавства із перерахованого згідно з названим розпорядженням грошового утримання.

Згідно п. 1 постанови ЦК КПРС. Президії ВР СРСР, РМ СРСР, ВІДРПС від 07.05.1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» було постановлено «виплачувати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, які виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади по військовому чи спеціальному званню в подвійному розмірі. Особам офіцерського складу начальницькому та рядовому складу органів внутрішніх справ виплачувати, крім того, добові». Тобто зазначена норма була обов'язковою до виконання в частині нарахування окладу у подвійному розмірі, а як вбачається з наданої довідки грошове утримання (посадовий оклад взяті в однократному розмірі - по 5,50 крб. за день, добові взагалі не нараховувались, хоча ці норми носили обов'язковий характер. Постановою РМ СРСР, ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 року та постановою РМ УРСР і УРРПС № 207-7 від 10.06.1986 року «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища» були встановлені добові у розмірі 3 карбованці 50 коп.

Право Позивача на отримання подвоєних окладів підтверджується також Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.11.1993 року № 1006, яким з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, дозволити МВС перерахувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні Чорнобильської АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу.

Відповідно до статі 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп.1, 2 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституція України у статті 46 встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси.

Ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами.

Так Міністерство праці та соціальної політики України в своєму листі від 06.03.2012 року № 544/20/132-12 надало роз'яснення, а саме: «...Відомості про встановлення умов і розмірів оплати праці та умов їхнього запровадження по конкретних особах можуть мати, а отже й надавати виключно підприємства, установи, організації (далі - підприємства), де працювали ці особи, або їхні правонаступники. Згідно статті 15 цього ж Закону видача довідок про заробітну плату у період роботи (служби) з ліквідації наслідків аварії па Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення здійснюється підприємствами (військкоматами), які відповідно до ч. 2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» несусь матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її».

Листом Міністерства праці України від 22.11.1995 року № 09-3815 повідомлялося, що у разі неправильного нарахування заробітної плати особам, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії па ЧАЕС у 1986-1987 роках, згідно з листом Міністерства праці України від 29 10.1992 № 09-3751 Міністерства України у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС від 29.10.1992 року № 1082/ЗК та Міністерства фінансів України від 29.10.1992 року № 13-412/308 на підставі стверджуючих документів підприємство (організація), яке відряджало працівника в зону відчуження (або його правонаступник), має зробити перерахунок заробітної плати і надати довідку про новий розмір заробітної плати в зоні відчуження для подання до органу Пенсійного Фонду України за місцем проживання особи - для перерахунку розміру пенсії.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Ст.1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У ст.2 цього ж Закону передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством: премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У ст. 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що грошові компенсаційні виплати у вигляді добових віднесено до додаткової заробітної плати.

Згідно із ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно наданої довідки позивачу фактично виплачена заробітна плата - 1382крб.97коп. Відповідно до вищезазначених нормативних документів (актів) і наданих розрахунків, відповідачем 1 при розрахунку оплати праці позивача за дні роботи в зоні відчуження не враховано заробітну плату, а саме:

подвійна заробітна плата складає всього - 304крб.83коп.; з 26.04.1986р. по 11.06.1986р. з розрахунку 215крб.: 30 днів х 8 днів, - 57,33 крб.; з 12.06.1986р. по 09.11.1986р. з розрахунку -225крб.:30х33дні, - 247,50крб.

за роботу в зоні відчуження з 24.04 по 09.11.1986р. - премія - 500 крб.;

за радіоактивне переопромінення в період з 26.04 по 09.11.1086р. більше 50 мілізівертів (у позивача - 111,03 мілізівертів) - 645 крб.;

за вислугу років - з 26.04.1986р. по 11.06.1986р. - 8 днів - 172 крб. (21.50крб.х8); з 12.06.1986р. по 09.11.1986р. - 33 дні - 742,50крб. ( 22.50крб.х33);

добові -143,50крб., (3,50 крб. х 41день);

за харчування - 116,85крб., ( 2,85 крб. х 41 день);

за переопромінення за 1986-1987р.р. в 25 бер (у позивача - 111,03 бер) за 26.04.1986р. по 09.11.1986 р. одноразова винагорода в сумі 1000 крб., всього не нараховано і не виплачено - 3624,68крб.

За таких обставин, суд вважає, що позивачу необхідно зробити перерахунок заробітної плати, оскільки його робота за період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена із врахуванням зазначених вище постанов, котрі регламентують порядок оплати праці робітників та службовців. В той же час відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29.10.92р. № 09-3751, якщо підприємством було невірно нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження, то підприємство на підставі первинних документів має провести перерахунок заробітної плати згідно із законодавством, розраховану таким чином заробітну плату не індексують і не виплачують, а лише враховують при обчисленні пенсії. Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про правонаступництво України» вказані нормативні акти не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України, іншими нормативними актами порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, не передбачені, у зв'язку з чим вони є діючими на теперішній час. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог до Управління поліції охорони в Київській області.

В той же час заявлені позовні вимоги до Управління пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області про встановлення позивачу пенсійних виплат з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.4 ст.105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги зокрема про скасування або визнання нечинним рішення відповідача і зобов,язати відповідача прийняти рішення або вчинити певні дії. Відповідно до ч.3 ст.50 КАС визначає, що відповідачем в адміністративному процесі є суб'єкт владних повноважень. З аналізу позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує неправомірні дії Управління поліції охорони в Київській області, зокрема просить визнати неправомірними дії щодо видачі йому довідки про грошове забезпечення без включення до неї певних виплат.

Відповідно оглянутої пенсійної справи позивача №110028, вбачається, що нарахування пенсії позивача було здійснено згідно наданих позивачем документів. Позовні вимоги ОСОБА_1, до УПФУ у місті Славутичі щодо встановлення пенсійних виплат з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи у зоні відчуження є безпідставними і необґрунтованими. Так як порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії затверджений Постановою правління ПФУ №22-1 від 27.12.2005р. та визначає процедуру звернення громадян до органів ПФУ з приводу призначення та перерахунку пенсій. Частиною 4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Згідно матеріалів пенсійної справи, позивач не звертався до УПФУ у місті Славуті письмовою заявою та необхідними документами для перерахунку пенсії. За таких обставин УПФУ у місті Славутичі не мало правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу і тому суд не вбачає в його діях порушення діючого пенсійного законодавства. А тому суд приходить до висновку про те, що відповідач а саме Управління пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Адміністративний позов був поданий особою, що звільнена від сплати судового збору, відтак положення статті 94 КАС України щодо розподілу судових витрат в даному випадку застосуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160,161 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління МВС України в Київській області щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення за роботу в зоні відчуження за період з 26.04.1986 року по 09.11.1986 року за 41 день без урахування та виплати додатково коштів за:

- посадовий оклад за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі - всього - 304крб.83коп.; з 26.04.1986р. по 11.06.1986р. з розрахунку 215крб.: 30 днів х 8 днів, - 57,33 крб.; з 12.06.1986р. по 09.11.1986р. з розрахунку -225крб.:30х33дні, - 247,50крб.

- за роботу в зоні відчуження в період з 26.04 по 09.11.1986року премії в розмірі 500 крб.;

- одноразова виплата за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів в період з 26.04. по 09.11.1986 року офіцерам у розмірі 3-х місячних окладів по посаді і званню - 645 крб.;

- за вислугу років - 914,50крб.;

- добових в розмірі - 143,50 крб.

- виплати за харчування -116,85 крб.

- одноразова виплата за переопромінення за період 1986-1987 роки в 25 бер (111,03 бер за 26.04.1986р., по 09.11.1986р.) у сумі 1000 крб.

Разом - 3624,68 крб. (три тисячі шістсот двадцять чотири крб. 68 коп.)

Зобов,язати Головне управління МВС України в Київській області Управління поліції охорони в Київській області провести розрахунок, нарахувати ОСОБА_1 недосплачену суму коштів та видати довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 26.04.1986року по 09.11.1986 року, всього за 41 день з урахуванням нарахованих коштів:

- за посадовий оклад за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі - всього - 304крб.83коп.; з 26.04.1986р. по 11.06.1986р. з розрахунку 215крб.: 30 днів х 8 днів, - 57,33 крб.; з 12.06.1986р. по 09.11.1986р. з розрахунку -225крб.:30х33дні, - 247,50крб.

- за роботу в зоні відчуження в період з 26.04 по 09.11.1986року премії в розмірі 500 крб.;

- одноразова виплата за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів в період з 26.04. по 09.11.1986 року офіцерам у розмірі 3-х місячних окладів по посаді і званню - 645 крб.;

- за вислугу років - 914,50крб.;

- добових в розмірі - 143,50 крб.

- виплати за харчування -116,85 крб.

- одноразова виплата за переопромінення за період 1986-1987 роки в 25 бер (111,03 бер за 26.04.1986р., по 09.11.1986р.) у сумі 1000 крб.

Разом - 3624,68 крб. (три тисячі шістсот двадцять чотири крб. 68 коп.)

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.З ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т. О. Малишенко