Справа № 826/23640/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Желтобрюх І.Л.,

при секретарі судового засідання Кваші Я.А.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2,

від відповідача Гучок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 21 липня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просила визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 4186/26-59-17-05 від 07.10.2015, винесене Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі акту камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету № 1562/26-59-17-05- від 23.09.2015 в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 14 444,61 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючи на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб.

За результатами проведення перевірки складено акт № 1565/26-59-17-05- від 23.09.2015, в якому посадовими особами контролюючого органу встановлено порушення п. 57.1 ст. 57, пп. 177.5.1, п. 177.5 ст. 177, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, оскільки платником протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, що є ФОП та самозайнятими особами в частині:

- несвоєчасної сплати (авансові платежі) протягом листопада 2012 року на загальну суму 173,25 грн.;

- несвоєчасності сплати визначених податкових зобов'язань згідно поданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік (№ від 30.04.2014 р.) на загальну суму 72 223,07 грн.

Сплата авансових платежів у сумі 173,25 грн. відбулася 19.02.2013 р., що вчинено із затримкою сплати узгодженої суми податкового зобов'язання на 95 днів (дата виникнення податкового боргу 15.11.2012 р.).

Сплата авансових платежів у сумі 72 223,07 грн. відбулася 30.04.2014 р., що вчинено із затримкою сплати узгодженої суми податкового зобов'язання на 88 днів (дата виникнення податкового боргу 30.04.2014 р.).

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 07.10.2015 р. № 4186/26-59-17-05, яким за затримку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 72 396,32 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%, визначеного ст. 126 Податкового кодексу України, а саме: 14 479,26 грн. за платежем податок з доходів фізичних осіб.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернулася до суду з позовом про його скасування.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим, оскільки позивачем не надано доказів того, що отриманий дохід нею отримано саме як фізичною особою є заробітною платою.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблені з огляду на те, що позивачем порушено строки сплати узгоджених податкових зобов'язань фізичних осіб-підприємців, що перебувають на загальній системі оподаткування, передбачені п. 57.1 ст. 57 та пп. 177.5.1 п. 177.5 ст. 175 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим їй нараховано штрафні санкції у сумі 14 479,26 грн., з яких 34,65 грн. за несвоєчасну сплату авансових платежів протягом листопада 2012 року та 14 444,61 грн. за несвоєчасну сплату визначених податкових зобов'язань, згідно поданої податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік.

Штрафні санкції у сумі 34,65 грн., нараховані у зв'язку з несвоєчасною сплатою авансових платежів протягом листопада 2012 року на загальну суму 173,25 грн. позивач не оскаржує.

ОСОБА_4 не погоджується з рішенням відповідача в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 14 444,61 грн. у зв'язку з несвоєчасною сплатою визначених податкових зобов'язань згідно поданої податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік (№ від 30.04.2014 р.).

31.03.2003 ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець за № 2 009323.

Зі спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що до видів діяльності позивача ФОП ОСОБА_4 відноситься надання секретарських послуг та послуг з перекладу (код КВЕД 74.85.0)

У 2013 році позивачем отримано дохід у вигляді заробітної плати, одержаної від нерезидента (іноземний дохід) в сумі 40 310 Євро, що на дату подання податкової декларації за 2013 рік було еквівалентно 425 604, 20 грн.

Сума визначеного податку з доходів фізичних осіб склала 72 352,72 грн., які були перераховані до державного бюджету платіжним дорученням № 1 від 28.07.2014 (72 402,72 грн.).

30.04.2014 позивачем подано до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи, в якій в рядку 01 визначено суму нарахованого доходу 425 604, 20 грн., та суму податку у розмірі 72 352,72 грн., який підлягає сплаті платником самостійно. Зокрема, в рядку 01.06 вказаний дохід визначено позивачем як іноземний.

Крім цього, дохід у розмірі 72 352,72 грн. включено до розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих із джерел за межами України (додаток № 4 до рядка 01.06 податкової декларації про майновий стан та доходи).

Згідно з п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Відповідно до п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Таким чином, законодавством визначено строки подання податкової декларації та сплати податкового зобов'язання для фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Пунктом 177.6 ст. 177 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

З огляду на викладене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що для правильного визначення норм, які підлягають застосуванню при поданні декларації та сплаті узгодженого податкового зобов'язання необхідним є з'ясування джерела отримання доходу: від провадження господарської діяльності або від провадження діяльності, відмінної від обраних видів підприємницької діяльності.

Зі спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що до видів діяльності позивача ФОП ОСОБА_4 відноситься надання секретарських послуг та послуг з перекладу (код КВЕД 74.85.0).

У поясненнях позивач зазначає, що дохід в сумі 40 310 Євро, що на дату подання податкової декларації за 2013 рік було еквівалентно 425 604, 20 грн., вона отримала не від підприємницької діяльності, а як заробітну плату, одержану від нерезидента.

На підтвердження вказаної обставини позивачем надано до суду апеляційної інстанції довідку представницького офісу Організації з розробки видів енергії та промислових технологій в Європі, що знаходиться у Франції, від 29.07.2016 року, в якій зазначено, що представницький офіс працевлаштовував в якості перекладача ОСОБА_4, яка проживає в Україні за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, позивачем на підтвердження джерел отриманого доходу надано виписку банку, в якій зазначено призначення платежу отриманого доходу як заробітна плата.

Відповідно до ч. 1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Дослідивши довідку представницького офісу Організації з розробки видів енергії та промислових технологій в Європі, що знаходиться у Франції, від 29.07.2016 року та виписку банку, надану позивачем на підтвердження отримання іноземного доходу саме у вигляді заробітної плати, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені докази не є належними та допустимими у розумінні ст. 71 КАС України, оскільки належними доказами працевлаштування можуть бути трудовий договір або контракт.

Крім того, у довідці представницького офісу Організації з розробки видів енергії та промислових технологій в Європі від 29.07.2016 року зазначено, що офіс працевлаштовував позивача в якості перекладача, що співпадає з видами діяльності ФОП ОСОБА_4

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дохід у розмірі в сумі 40 310 Євро, що на дату подання податкової декларації за 2013 рік було еквівалентно 425 604, 20 грн. позивачем отримано від здійснення підприємницької діяльності у межах обраного нею виду діяльності, а тому отриманий позивачем дохід має оподатковуватися за правилами, встановленими пп. 177.5.1 п. 177.5 ст. 175 Податкового кодексу України.

Згідно із п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 195, 198, 200, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
І.Л. Желтобрюх

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 12.09.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Беспалов О.О.

Желтобрюх І.Л.