Справа № 750/7554/16-а
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/7554/16-а
Провадження № 2-а/750/642/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року м.Чернігова

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

за участі секретаря - Кравченко І.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання пункту рішення незаконним та скасування його,-

в с т а н о в и в :

09.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасування пункту 10.2 рішення Чернігівської міської ради (четвертої сесії сьомого скликання) від 01 березня 2016 року про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

В обґрунтування позову позивач зазначила, що починаючи з 2012 року позивач неодноразово зверталася до відповідача із заявами про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідач виносив рішення про відмову у задоволенні клопотання позивача, натомість рішеннями судів його права поновлювалися - визнавалися незаконними та скосовувалися рішення відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на вказану земельну ділянку.

Останній раз рішення про відмову у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Чернігівською міською радою було прийнято 01.03.2016 року.

Дану відмову позивач вважає протиправною, оскільки на його думку відсутні підстави для відмови, передбачені ч.7 ст. 118 ЗК України, та зазначає, що рішення Чернігівської міської ради (п.3) від 28.11.2014 року «Про надання дозволу на розроблення проекту Детального плану території групи житлових кварталів «Лісковиця», на яке посилається відповідач як на підставу відмови у задоволенні його заяви, не відноситься до визначених законом підстав для відмови у наданні таких дозволів. Крім того на забудову земельних ділянок по АДРЕСА_1 вже розроблена проектно-кошторисна документація, яка погоджена з головним архітектором міста.

Позивач до початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити.

Від представника відповідача - Чернігівської міської ради до початку розгляду справи через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, надіслано письмові заперечення проти позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначив позивач у поданій позовній заяві, у грудні 2012 року він разом із іншими особами звернувся до Чернігівської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель.

Рішенням Чернігівської міської ради від 26.12.2012 року позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту відведення землі. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.09.2013 року, яке набрало законної сили, рішення відповідача було визнано протиправним і скасовано п. 1 рішення відповідача від 26.12.2012 року.

ОСОБА_1 зазначає, що ще декілька разів подавала заяви до відповідача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо тієї ж самої земельної ділянки, проте її заяви не були розглянуті.

Останнє своє звернення ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради подав 22.01.2016 року.

Пунктом 10.2 рішення Чернігівської міської ради «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, будівництва індивідуальних гаражів та городництва» від 01 березня 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

З письмових заперечень представника відповідача вбачається, що земельні ділянки по АДРЕСА_1 щодо яких подано позови є вільними від забудови і відносяться до земель запасу комунальної власності.

Оскаржуване позивачем рішення відповідача про відмову у задоволенні його заяви мотивовано наявністю мораторію, прийнятого на підставі рішення міської ради від 28.11.2014 року «Про надання дозволу на розроблення проекту Детального плану території групи житлових кварталів «Лісковиця».

Рішенням Чернігівської міської ради сорок п'ятої сесії шостого скликання від 28 листопада 2014 року «Про надання дозволу на розроблення проекту Детального плану території групи житлових кварталів «Лісковиця» з метою забезпечення першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва учасникам бойових дій та сім'ям загиблих учасників бойових дій, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції управлінню архітектури та містобудування Чернігівської міської ради надано дозвіл на розроблення проекту Детального плану території групи житлових кварталів «Лісковиця».

Пунктом 3 згаданого вище рішення до затвердження проекту Детального плану території групи житлових кварталів «Лісковиця» введено тимчасову заборону на надання дозволів громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (вільних від забудови земель запасу комунальної власності) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до змісту оскаржуваного рішення та письмових заперечень представника відповідача вбачається, що з врахуванням наявності мораторію, прийнятого на підставі рішення міської ради від 28.11.2014 року, Чернігівською міською радою позивачу в черговий раз відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Конституції України та ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Згідно частини 3 статті 123 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановлених законом порядку.

Такі ж підстави для відмови у наданні дозволу передбачені і ч.7 ст. 118 ЗК України, на яку посилається позивач у своїй позовній заяві.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає чіткий перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у разі звернення особи із заявою в порядку ст. 118 Земельного кодексу України до міської ради про виділення земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту земельної документації, заява має бути розглянута міською радою виключно на пленарному засіданні та, за результатами розгляду заяви, має бути прийнято відповідне рішення. При цьому, рішення про відмову у задоволенні клопотання згідно наданими громадянами документами повинно бути мотивоване, із зазначенням підстав для такої відмови.

Оскільки ОСОБА_1 із заявами про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) зверталася неодноразово, перше звернення було у грудні 2012 року, тобто до прийняття Чернігівською міською радою рішення про введення мораторію, і ці її заяви не були належним чином розглянуті відповідачем, у зв'язку з чим позивач змушений був звертатися за захистом свого порушеного права до суду, а крім того, зазначені відповідачем у оскаржуваному рішенні підстави для чергової відмови позивачу у задоволенні його заяви не передбачені ст. 118, 123 Земельного Кодексу України, а тому суд вважає вимоги позивача обгрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 3, 94, 158 - 163, 186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 10.2 рішення Чернігівської міської ради від 01 березня 2016 року про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,1000 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Стягнути з Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: