Справа № 823/774/16
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/774/16 Головуючий у 1-й інстанції: Бабич А.М.; Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

07 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

суддів: Земляної Г.В.

Межевича М.В.

за участю секретаря Лисенко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Черкаської області, за участю третіх осіб без самостійних вимог - Уманської місцевої прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Черкаської області про визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати заробітної плати за період з 02.07.2015 р. по 14.12.2015 р., відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру".

Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказану постанову ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивача з 02.07.2012 р. призначено на посаду прокурора прокуратури м. Умані на підставі наказу від 02.07.2012 р. №333к з посадовим окладом згідно зі штатним розкладом. Наказом від 14.12.2015 р. №754к позивача звільнено з посади у зв'язку із реорганізацією органу прокуратури та скороченням штату, та проведено повний розрахунок при звільненні.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з липня по грудень 2015 року посадовий оклад позивачу нараховувався у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 за фактично відпрацьовану кількість робочих днів згідно з табелями обліку робочого часу прокуратури м. Умані за наведений період, зокрема: липень 2015 року - 727,83 грн. (12 днів), серпень 2015 року - 1395,00 грн. (20 днів), вересень 2015 року - 1395,00 грн. (22 дні), жовтень 2015 року - 1435,24 грн. (21 день), листопад 2015 року - 1042,86 грн. (15 днів), грудень 2015 року - 79,35 (1 день).

Загальний розмір заробітної плати за липень-грудень 2015 року позивача складався з: посадового окладу, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, надбавки за класний чин, надбавки за вислугу років, щомісячної премії, надбавки за виконання особливо важливої роботи, а також індексації.

При цьому, доплата за вислугу років згідно з наказом відповідача від 24.09.2012 р. №587к позивачу встановлювалась у розмірі 15% від суми посадового окладу.

Вважаючи, що його заробітну плату обчислено не у відповідності до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Кабінетом Міністрів України зміни до постанови від 31.05.2012 р. №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників органів прокуратури, не внесено, а Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру" не передбачено, а отже відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 3 статті 81 Закону України «Про прокуратуру» посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

За правилами статті 89 цього Закону фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно ст. 90 Закону України «Про прокуратуру» фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Закон про Державний бюджет України регулює відносини у сфері формування та використання фінансових ресурсів, затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання бюджету.

Закон про Державний бюджет України за своєю суттю є спеціальним законом, оскільки регламентує специфічну сферу суспільних відносин. Виключно ним визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування.

Абзацами 2 та 3 пункту 9 Прикінцевих положень Закону України „Про Державний бюджет України на 2015 рік" №80-VIII від 28.12.2014 р. встановлено, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік, а також, що положення частини 2 статті 33, статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Такі зміни неконституційними не визнавалися та є чинними.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012 р. №3-рп/2012 зазначив, що відповідно до конституційних повноважень Верховна Рада України як єдиний орган законодавчої влади в Україні виключно законами України закріплює права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, а також встановлює, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків (пункти 1, 6 частини першої статті 92, частина друга статті 95 Конституції України).

Отже, Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" по-іншому врегульовано відносини в частині визначення розміру посадових окладів працівників прокуратури і, враховуючи, що цей закон є спеціальним, а також прийнятий пізніше, ніж Закон України "Про прокуратуру", Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" має пріоритет у застосуванні.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведені положення дають підстави для висновку, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання збільшення видатків Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у розмірі, встановленому Законом України "Про прокуратуру".

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Земляна Г.В.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 12.09.2016 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.

Межевич М.В.