Справа № 462/2508/16-а
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/2508/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі :

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону №2 Управління патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Мельничука Миколи Володимировича - про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі, суд

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 039206 від 20.04.2016 року, а провадження в справі закрити внаслідок відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що вказаною постановою від 20.04.2016 р. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Вважає вказану постанову такою, що підлягає скасуванню внаслідок відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, так як він не порушував п.9.2./б/ Правил дорожнього руху та при виїзді з прилеглої території стаціонарного поста №2 Зимна Вода на автомобільну дорогу подавав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку.

Позивач та його представник - адвокат Віняр Ю.С., який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач додатково пояснив, що при виїзді з прилеглої території на смугу руху ним був увімкнений правий покажчик повороту, оскільки здійснював поворот праворуч, що підтверджується звуковою індикацією покажчика повороту і відображенням на панелі приладів. Вважає винесену відповідачем постанову з метою помсти за його громадську роботу та позицію. Крім цього, вказав, що відповідачем не надано доказів його винуватості, не було роз'яснено йому прав при розгляді матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому така постанова є необґрунтованою та незаконною, а тому просить позов задовольнити.

Представник відповідача - Дитюк С.В., який діє на підстав довіреності /а.с.18/ в судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що постанова є законною та обґрунтованою, посилаючись на наданий суду диск відеореєстратора, на якому зафіксовано факт правопорушення зі сторони позивача. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до копії постанови серії ПСЗ № 039206 від 20.04.2016 р. позивач ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив вимоги п. 9.2. /б/ Правил дорожнього руху, а саме не подав сигналу відповідного покажчика повороту відповідного напрямку руху перед поворотом. На позивача було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 425 грн./а.с.3/

Згідно ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган /посадова особа/ зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням /проступком/ визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції, серед іншого, розглядають справи про адміністративне правопорушення передбачені ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частино 2 статі 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Пунктом 9.2. /б/ Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Таким чином, у розглядуваному випадку, починаючи рух, позивач зобов'язаний був проінформувати інших учасників дорожнього руху про початок виконання будь-якого маневру, незалежно від місця виконання маневру, плавності виконання маневру і віддаленості інших учасників дорожнього руху. Сигнали лівого повороту подаються перед початком руху від правого краю проїзної частини, перестроюванням на ліву смугу, поворотом ліворуч, розворотом, початком обгону, а також перед зупинкою біля лівого краю проїзної частини. Сигнали правого повороту подаються перед початком руху від лівого краю проїзної частини, перестроюванням на праву смугу, поворотом праворуч, зупинкою біля правого краю проїзної частини, а також при завершенні виконання обгону.

Згідно вимог ст.248 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом /посадовою особою/, який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається із долученого відповідачем до матеріалів справи диску DVD-R, на якому містяться відеоматеріали до постанови серії ПСЗ № 039206 у справі за позовом ОСОБА_1 до УПП у м. Львові, водій автомобіля НОМЕР_1 порушив вимоги п. 9.2. /б/ Правил дорожнього руху, а саме чітко видно, що водій вказаного автомобіля не подав сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед поворотом. Вказане стверджується і оскаржуваною постановою.

Суд критично оцінює твердження позивача про те, що при винесенні постанови було порушено його права, а саме не роз'яснено прав, оскільки вказане спростовується відеозаписом, що міститься на диску, долученому самим ж позивачем до матеріалів справи та оглянутому у судовому засіданні, де чітко видно як інспектор патрульної поліції роз'яснює ОСОБА_1 його права, передбачені ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що йому не було надано можливості ознайомлюватися з матеріалами справи, так як інспектором патрульної поліції було повідомлено ОСОБА_1 про докази, на які інспектор посилається як на підставу складення постанови, крім цього, оскаржувану постанову було винесено в присутності позивача та його захисника, як і зафіксовано на відеозаписі, та засвідчено підписом позивачем про отримання копії постанови.

Крім цього, суд не приймає до уваги і твердження позивача про порушення відповідачем вимог щодо місця складання постанови, оскільки така була складена у приміщенні Управління патрульної поліції у присутності позивача, його захисника, свідків, а отже, позивачу було забезпечено право на справедливий розгляд справи за участі його захисника для забезпечення захисту його прав при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин суд вважає, що позивач не навів належних та достатніх доказів своєї невинуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З представлених на розгляд суду матеріалів вбачається вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова винесена правомочною особою, стягнення накладено в межах санкції статті з врахуванням вимог ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення та строків накладення адміністративного стягнення.

Відтак, в судовому засіданні не встановлено неправомірності дій відповідача при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, натомість підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 7-14, 17, 18, 49, 51, 71, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні під час оголошення, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський