Справа № 761/25890/16-а
Суддя: Юзькова О. Л.
Дата ухвалення: 2016-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/401/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування рішення та зобов»язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним і скасування розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва січня 2016 р. ОР 315 «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язання відповідача прийняти правомірне рішення про призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 04.12.2015. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він, Указом Президента України від 20.03.1996 № 202 «Про призначення суддів» призначений на посаду судді арбітражного суду міста Києва, Постановою Верховної Ради України від 12.07.2001 № 2669 «Про обрання суддів» обраний на посаду судді Київського апеляційного господарського суду безстроково. Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126, ст. 131 Конституції України та ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у відповідній редакції), 24.03.2015 позивач звернувся до Вищої ради юстиції з письмовою заявою про внесення подання про звільнення з посади судді Київського апеляційного господарського суду у зв'язку із поданням заяви про відставку. Проте, розгляд Вищою радою юстиції матеріалів щодо внесення подання про звільнення позивача з посади судді Київського апеляційного господарського суду у зв'язку з поданням заяви про відставку довгий час (протягом 4 місяців) не призначався. Новим складом Вищої ради юстиції 16.07.2015 прийнято рішення № 208/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Київського апеляційного господарського суду у зв'язку з поданням заяви про відставку». Ще через 4 місяці, Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 № 788 «Про звільнення суддів» відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України позивача було звільнено з посади судді, у зв'язку із поданням заяви про відставку. Таким чином, сукупний термін розгляду та винесення компетентними органами рішення про звільнення позивача у відставку, з дня подачі ним заяви про звільнення з посади судді у відставку склав майже 8 місяців. 02.12.2015 головою Київського апеляційного господарського суду видано наказ № 286-к «Про звільнення ОСОБА_1», згідно з яким позивача звільнено із займаної посади судді відповідного суду з 03.12.2015, у зв'язку із виходом у відставку. 15.01.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а 13.01.2016 через Київський апеляційний господарський суд відповідачу було надіслано подання про встановлення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, разом з усіма необхідними для цього документами, оформленими відповідно до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 200/14891, із змінами і доповненнями, внесеними Постановою правління Пенсійного фонду України від 11.02.2013 № 2-4. Згідно доданого розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 03.12.2015 зазначений стаж у позивача складає - 24 роки 1 місяць 6 днів. Зі змісту поданих відповідачу документів, на думку позивача, він набув право на відставку 29.10.2011, про що у встановленому чинним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» порядку подав до Верховної Ради України заяву, яка майже 8 місяців не була розглянута з незалежних від нього причин. Листом-повідомленням відповідача від 25.01.2016 за вих. № 981/10 позивача було поінформовано про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання. Пізніше позивачу стало відомо, що повідомлення надіслано на виконання розпорядження відповідача від січня 2016 року ОР № 315 «Про пенсійне забезпечення» (повної дати прийняття розпорядження не містило).

Відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання у розпорядженні від січня 2016 року ОР № 315 та листі-повідомленні від 25.01.2016 № 981/10, відповідач пояснює відсутністю норм чинного законодавства, а також тим, що згідно з п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (набрав чинності 01.04.2015), з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до (серед інших) Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За таких обставин позивач просить визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача прийняте в січні 2016 року ОР № 315 «Про пенсійне забезпечення»; Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва прийняти рішення про призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 04.12.2015.

В судовому засіданні представник позивача підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також просив прийняти та врахувати, що рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та такими, що не підлягають застосуванню окремі норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, на які посилається відповідач як на підставу для відмови позивачу в призначенні довічного грошового утриманні судді у відставці. Також просив покласти судові витрати на ОСОБА_1

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, зважаючи на норми чинного законодавства України.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1, Указом Президента України від 20.03.1996 № 202 «Про призначення суддів» призначений на посаду судді арбітражного суду міста Києва, Постановою Верховної Ради України від 12.07.2001 № 2669 «Про обрання суддів» обраний на посаду судді Київського апеляційного господарського суду безстроково.

Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126, ст. 131 Конституції України та ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції чинній на дату звернення), 24.03.2015 позивач звернувся до Вищої ради юстиції з письмовою заявою про внесення подання про звільнення з посади судді Київського апеляційного господарського суду у зв'язку із поданням заяви про відставку.

16.07.2015 новим складом Вищої ради юстиції прийнято рішення № 208/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Київського апеляційного господарського суду у зв'язку з поданням заяви про відставку». Термін розгляду та винесення компетентним органом рішення про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення позивача, з дня подачі ним відповідної заяви, склав майже 4 місяці.

Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 № 788 «Про звільнення суддів» відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України позивача було звільнено з посади судді, у зв'язку із поданням заяви про відставку.

Сукупний термін розгляду заяви, внесення подання та винесення рішення про звільнення позивача у відставку, з дня подачі ним заяви про звільнення з посади судді у відставку склав майже 8 місяців.

Наказом голови Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 № 286-к «Про звільнення ОСОБА_1» позивача звільнено із займаної посади судді відповідного суду з 03.12.2015, у зв'язку із виходом у відставку.

15.01.2016 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 13.01.2016 Київським апеляційним господарським судом відповідачу було надіслано подання про встановлення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 09-24/220/16, оформлене відповідно до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 200/14891, із змінами і доповненнями, внесеними Постановою правління Пенсійного фонду України від 11.02.2013 № 2-4 (далі вживається скорочено - Порядок подання документів від 25.01.2008 № 3-1).

З наданих матеріалів вбачається, що до вказаного подання суду були додані такі документи: заява про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці від 11.01.2016; копія Постанови Верховної Ради України від 12.11.2015 № 788 «Про звільнення суддів»; копія наказу Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 № 286-к «Про звільнення ОСОБА_1»; копія паспорту гр. ОСОБА_1 серії НОМЕР_1; копія картки фізичної особи-платника податків; копія трудової книжки; розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З поданих на розгляд Управління матеріалів щодо права позивача, як судді у відставці, на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вбачається, що позивач набув право на відставку 29.10.2011, про що у встановленому чинним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» порядку, до досягнення 65 років (віку припинення повноважень зі здійснення правосуддя) подав до Вищої ради юстиції відповідну заяву, яка майже 8 місяців не була розглянута з незалежних від позивача причин.

Згідно доданого розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеного по формі додатку до Порядку подання документів від 25.01.2008 № 3-1, станом на 03.12.2015 зазначений стаж у позивача складає - 24 роки 1 місяць 6 днів.

25.01.2016 за вих. № 981/10 відповідачем надіслано повідомлення про відмову у призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зважаючи на розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва прийняте в січні 2016 року ОР № 315 «Про пенсійне забезпечення» (протокол № 315 від 22.01.2016).

В обгрунтування підстав для відмови у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у спірному розпорядженні Управління посилається на відсутність норм чинного законодавства та в повідомлені від 25.01.2016 за вих. № 981/10 роз'яснює дану позицію тим, що згідно з п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до (серед інших) Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Станом на день розгляду справи Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва реорганізоване шляхом злиття в Центральне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав позицію Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва.

Проте, таке рішення не може бути визнано правомірним, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 є суддею у відставці господарського суду загальної юрисдикції. Статус судді у відставці визначається Законом України «Про судоустрій і статус суддів», до якого вносились численні зміни, у тому числі стосовно статусу судді у відставці.

Відповідач є територіальним органом Пенсійного фонду України, суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України, що здійснює призначення (перерахунок) та виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, а також забезпечує своєчасне в повному обсязі фінансування та виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, що не заперечується сторонами.

Відповідач мав розглянути заяву позивача, разом з поданням Київського апеляційного господарського суду та доданими до нього матеріалами у порядку, визначеному пенсійним законодавством, з урахуванням статусу суддів у відставці, який визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», і повинен був діяти згідно з Порядком подання документів від 25.01.2008 № 3-1.

Згідно з п. 5.5 Порядку подання документів від 25.01.2008 № 3-1 право особи на одержання щомісячного довічного утримання установлюється на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає щомісячне довічне утримання.

Приписами ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції чинній на дату подання позивачем заяви про звільнення з посади судді Київського апеляційного господарського суду у відставку, встановлено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення. За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку» (примітка: у лапках дослівно по тексту норми).

Згідно з п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Розгляд питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, регулювався ст. 111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частиною шостою якої передбачено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції від 01.01.2015 (чинна станом на 24.03.2015, тобто на момент звернення позивача з заявою до Вищої ради юстиції) передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення віку, встановленого першим реченням цієї частини, право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися по 31 грудня 1952 року; 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Поряд з цим, ч. 2 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції чинній станом на 24.03.2015) передбачено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», або пенсії, передбаченої іншими законами України.

З пункту 1.2 Порядку подання документів від 25.01.2008 № 3-1 слідує, що щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акту Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення.

Отже, законодавством, чинним на дату подачі позивачем до Вищої ради юстиції відповідної заяви про звільнення його з посади судді у відставку, тобто на 24.03.2015, чітко регламентовано право судді, звільненого з посади у відставку, на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зі змісту вищенаведених норм законодавства України про судоустрій та доказів у справі вбачається, що встановлений законом строк для внесення Вищою радою юстиції до Верховної Ради України подання про звільнення позивача з посади судді Київського апеляційного господарського суду, сплив ще в квітні 2015 року. Проте, рішення Вищої ради юстиції про внесення відповідного подання до Верховної Ради України в межах зазначеного строку не було прийняте, а тому несвоєчасно була розглянута і заява позивача про звільнення з посади судді у відставку.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що таке порушення встановленого ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місячного строку на внесення Вищою радою юстиції до Верховної Ради України подання про звільнення судді з посади у відставку та порушення реалізації права на відставку відбулося з підстав незалежних від волевиявлення позивача, а саме у зв'язку з реорганізацією компетентного органу влади на підставі Законів України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 № 1188-VII і «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VII, та жодним чином не впливає на наявність у позивача права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позивач подав заяву про звільнення з посади судді у відставку 24.03.2015 у встановленому законом порядку, тобто він вчинив юридичну дію, здійснив своє конституційне суб'єктивне право на відставку. Внаслідок цього виникли правовідносини, в тому числі ті, що стосуються статусу судді у відставці, його грошового забезпечення.

Пунктом 8 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VІІ встановлено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цим Законом (29.03.2015), здійснюються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на момент подачі відповідної заяви (скарги). Застосування цієї норми в Законі не обмежено, а тому дія п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону поширюється і на статус судді у відставці.

Таким чином, подана позивачем заява про звільнення з посади судді у відставку розглянута відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на 24.03.2015, тобто на момент подачі такої заяви до Вищої ради юстиції, а тому статус позивача, як судді у відставці, повинен регулюватись нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» чинними на дату подачі вказаної заяви.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, на п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» якого посилається відповідач, як на правову підставу відмови у призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання, набрав чинності 01.04.2015.

З вищевказаного слідує, що позивач набув право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці раніше набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, таке право виникло у позивача в момент звернення до Вищої ради юстиції з заявою про звільнення з посади судді у відставку, тобто 24.03.2015.

З урахуванням проголошеного Основним законом України принципу верховенства права, а також положень ст. ст. 22, 58 Конституції України, пункт 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII до позивача не міг бути застосований, оскільки правовідносини по звільненню судді ОСОБА_1 у відставку виникли до набрання чинності цим Законом, а органами державної влади не було прийняте рішення про звільнення позивача у відставку у встановлений законом строк. Тому, норми Закону від 02.03.2015 № 213-VIII не поширювались на правовідносини щодо права позивача на призначення і виплату щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці. Відповідно, скасування Законом № 213-VIII норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначалися відповідно до спеціальних законів, зокрема, «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», не скасовувало раніше набуте позивачем право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Системний аналіз ст. ст. 8, 19, 22, 55, 58 Конституції України, ст. 8 КАС України, положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дають підстави для висновків, що положення п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII по відношенню до цих правовідносин зворотної сили не мали і не могли бути застосовані до позивача, який повністю добросовісно виконав свої обов'язки перед державою при здійснення права на відставку.

Довічне грошове утримання судді є однією з гарантій незалежності суддів, які не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів та внесення змін до чинних, що неодноразово було предметом конституційного розгляду, про що зокрема свідчить рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4?рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці).

Так, рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4?рп/2016 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) та такою, що не підлягає застосуванню норму законодавства, на яку посилається відповідач як на підставу у відмові позивачу в призначенні довічного грошового утриманні судді у відставці, а саме: пункт 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII у частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того, Конституційним Судом України визначено, що рішення від 08.06.2016 № 4-рп/2016 має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Суд також визнає обгрунтованими доводи представника позивача, що будь-які правові підстави для відмови у призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці у відповідача відсутні. Відповідачу були подані достатні матеріали для прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зазначене утримання підлягає призначенню з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, а саме з 04.12.2015, але відповідно і на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції на дату виникнення права на таке утримання.

Згідно зі ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у відповідній редакції, а також враховуючи рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4?рп/2016, згідно поданих відповідачу матеріалів, у тому числі: даних трудової книжки, розрахунку стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, даних про розмір грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, позивач має право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

У відповідності до вимог ст. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За встановлених обставин. суд приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про правомірність прийнятого рішення, а тому вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 94 КАС України, проте бере до уваги прохання представника позивача покласти останні на ОСОБА_1

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 158-163 КАС України, Законом України «Про судоустрій та статус суддів», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва винесене в січні 2016 року ОР № 315 «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Центральне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняти рішення про призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 04.12.2015.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в разі пропущення вищезазначених строків, або якщо її не скасовано після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя: