Справа № 813/1793/16
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року № 813/1793/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про визнаття протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - УДВС ГТУЮ у Л/о), з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»), в якому просить визнання протиправною і скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Л/о Роман Н.О. від 13.05.2016 №41547827 про відмову в задоволенні заяви про відвід експерта ОСОБА_4, призначеного постановою державного виконавця від 03.03.2016 для проведення рецензування звіту висновку експерта фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 від 28.01.2016 про вартість квартири, загальною площею 45,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у виконавчому проваджені №41547827.В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що експерт ОСОБА_4 зловживає правом на належний рівень оплати послуг по рецензуванню звіту ФОП ОСОБА_5 від 28.01.2016, тому позивач оскаржив в судовому порядку спірну постанову. При цьому посилається на наступні обставини. Відповідно до передбаченого статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження» позивач подав заперечення на звіт про оцінку майна, складеного 28.01.2016 ФОП ОСОБА_6, а також прохання призначити рецензування звіту.03.03.2016 державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта ОСОБА_4 для проведення рецензування звіту висновку ФОП ОСОБА_6 від 28.01.2016. Відповідач листом від 13.04.2016 повідомив про вказану постанову та про вартість рецензування у розмірі 2800 грн. У зв'язку з тим, що експерт ОСОБА_4 відсутній в реєстрі суб'єктів оціночної діяльності, розміщеному на офіційному сайті Фонду державного майна України, а вартість послуг цього експерта суттєво відрізняється від вартості рецензування, встановленою Експертною радою Українського товариства оцінювачів Львівської області, позивачем подано заяву про відвід експерта ОСОБА_4Зазначає, що сукупність вказаних обставин дає підстави сумніватись в упередженості призначеного експерта та як наслідок зумовлює задоволення заяви про його відвід. Державний виконавець відмовив в задоволенні заяви про відвід експерта ОСОБА_4 постановою від 13.05.2016 року № 41547827, яку позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач та представник позивача, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились. На адресу суду представником позивача надіслано заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представниката про повне задоволення позовних вимог.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. 08.08.2016 (вх.№20377) на адресу суду надійшли письмові заперечення, зміст яких зводиться до того, що постанови про призначення рецензента від 03.03.2016 та про відмову у задоволенні заяви про відвід рецензента від 13.05.2016 є правомірними. Рецензування звітів про оцінку здійснюється на платній основі. Посилання позивача на розмір оплати, нібито встановлений Експертною Радою, не підтверджене жодним документом. Оцінювач ОСОБА_4 є представником Експертної Ради УТО у Львівській області (Свідоцтво представника Експертної Ради УТО Львівської області НОМЕР_2 від 4 липня 2015 року). Крім того, протоколу Екзаменаційної комісії ФДМУ №67 від 15.03.2015, на який посилається позивач, не існує. Засідання Екзаменаційної комісії ФДМУ в цей день не проводилося. Протокол з таким номером і датою в базі протоколів засідань Екзаменаційної комісії ФДМУ на офіційному сайті ФДМУ відсутній. Відповідно, твердження про те, що Екзаменаційною комісією ФДМУ «дії рецензента були визнані неправомірними в частині проведення оцінки» не відповідають дійсності. Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення вимог позивача про скасування постанови про призначення експерта від 12.02.2016 для проведення рецензування звіту про оцінку майна від 29.12.2015 та про скасування постанови від 14.03.2016 про відому в задоволенні заяви про відвід рецензента відсутні. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача АТ «Райффайзен Банк Аваль», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. 18.07.2016 (вх.№18633)на адресу суду надійшли письмові заперечення, зміст яких зводиться до наступного. Відповідно до Порядку ведення Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 10.06.2013 . № 796, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.06.2013 року за № 937/23469, Фонд державного майна України оприлюднює Державний реєстр оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності. ОСОБА_4 є професійним оцінювачем, який внесений у Державний реєстр оцінювачів, що підтверджується долученою копією Свідоцтва про реєстрацію ОСОБА_4 у державному реєстрі оцінювачів НОМЕР_1 від 15 квітня 2005. Посилання позивача на розмір оплати рецензії звіту від 28.01.2016, нібито встановлений Експертною Радою в сумі, що складатиме не більше 1 000,00 грн, не підтверджене жодним документом і таких насправді не існує. Немає жодних доказів на підтвердження того, що саме Експертною радою Українського товариства оцінювачів вартість рецензії на вищевказаний звіт буде складати не 2 800,00 грн, а не більше 1 000,00 грн. Крім цього, саме оцінювач ОСОБА_4 є представником Експертної Ради Українського товариства оцінювачів у Львівській області (Свідоцтво представника Експертної Ради УТО Львівської області НОМЕР_2 від 4 липня 2015 року). Отже, виходячи з наведеного, АТ «Райффайзен Банк Аваль» вважає, що твердження позивача на зловживання експертом ОСОБА_4 правом на належний рівень оплати послуг по рецензуванню звіту ФОП ОСОБА_5 від 28.01.2016 . є безпідставними, жодним чином не доведені та не обґрунтовані. Просив в задоволенні позову відмовити повністю

Суд, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

На виконані у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Л/о перебуває виконавчий лист № 1327/4874/2012, виданий 16.12.2013 Червоноградським міським судом про стягнення солідарно з ОСОБА_8, який проживає АДРЕСА_2; ОСОБА_1,який проживає АДРЕСА_3 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Львівської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» 154252 (сто п'ятдесят чотири тисячі двісті п'ятдесят два) долара США77 центів за договором JS2 010/08-3/3513 від 08.02.2008 року (а.с. 49).

Виконавче провадження № 41547827 з виконання вказаного документа відкрито постановою заступником начальника ВДВС Червоноградського МУЮвід 20.01.2014 (а.с. 50).

Постановою начальника УДВС ГТУЮ у Л/о від 30.05.2014 матеріали ВП № 41547827 передано для подальшого виконання до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Л/о (а.с. 51).

Виконавче провадження № 41547827 прийнято до виконання відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Л/о постановою державного виконавця 20.06.2016 (а.с.52).

В ході примусового виконання 27.05.2015 проведено опис нерухомого майна, належного боржнику ОСОБА_1, а саме: квартири, загальною площею 45, 9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та нежитлового приміщення, площею 278, 7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, про що складено відповідний акт опису й арешту майна (а.с. 54).

Постановою державного виконавця від 30.12.2015 призначено ФОП ОСОБА_5 експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у виконавчому провадженні № 41547827 для надання письмового висновку, звіту про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення вартості описаного й арештованого майна, а саме: квартири, загальною площею 45, 9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з метою подальшої примусової реалізації у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 55).

Вказана постанова направлена відповідачем на адресу ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» супровідним листом 30.12.2015 за №09.1-45/В-8/11334 (а.с.56).

Оцінювачем ФОП ОСОБА_5 28.01.2016 складено висновок про вартість арештованого майна: квартири, загальною площею 45, 9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 57).

Сторони виконавчого провадження листом від 17.02.2016 за № 02.1-31/114/В-8/1674 повідомлено про вказаний експертний висновок, відповідно до якого вартість квартири АДРЕСА_1,що переобладнана у нежитлове приміщення магазину, становить 309 136 грн без ПДВ (а.с. 58).

02.03.2016 (вх.№937/02.1-53) на адресу УДВС ГТУЮ у Л/о надійшло заперечення ОСОБА_1 на звіт про оцінку майна, у якому містилося прохання про призначення рецензування звіту про оцінку вищезгаданої квартири з гарантуванням проведення оплати рецензування (а.с. 59).

Постановою державного виконавця від 03.03.2016 призначено ОСОБА_4 експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у виконавчому провадженні № 41547827для проведення рецензування звіту ФОП ОСОБА_5 від 28.01.2016 про вартість квартири, загальною площею 45,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 60).

ОСОБА_1 звернувся з заявою про відвід експерта ОСОБА_4

Заява мотивована тим, що у реєстрі суб'єктів оціночної діяльності, розміщеному на офіційному сайті ФДМУ, відсутній такий суб'єкт оціночної діяльності як ОСОБА_4, згідно протоколу №67 засідання екзаменаційної комісії ФДМУ від 15.03.2015, дії оцінювача експерта ОСОБА_4 були визнані неправомірними в частині проведення оцінки, а вартість проведення рецензування в розмірі 2800 грн не є ринковою та значно завищеною, оскільки за даними Експертної ради Українського товариства оцінювачів Львівської області вартість рецензії на такий звіт складає 1000 грн.

Вказані обставини, на думку ОСОБА_1, є достатніми для заявлення оцінювачу-рецензенту ОСОБА_4 відводу у виконавчому провадженні № 41547827, оскільки його заінтересованість є очевидною, а об'єктивність і неупередженість вкрай сумнівною.

Постановою державного виконавця від 13.05.2016 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід експерта ОСОБА_4, призначеного постановою державного виконавця від 03.03.2016 для проведення рецензування звіту висновку експерта ФОП ОСОБА_5 від 28.01.2016 про вартість квартири загальною площею 45, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 61).

Як видно зі змісту постанови, таку прийнято за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід рецензента ОСОБА_4 з підстав упередженості та заінтересованості останнього.

Оскарження постанови державного виконавця від 13.05.2016 про відмову у задоволенні заяви про відвід експерта ОСОБА_4 є предметом даного позову.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини першої статті 6 Закону № 606-XIVдержавний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до покладених на державного виконавця статтею 11 Закону № 606-XIVобов'язків, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до вимог частини першої статті 13 Закону № 606-XIV для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону № 606-XIV експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові державного виконавця, а також надати усні рекомендації щодо дій, які виконуються за його присутності.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника врегульовано главою 4 Закону № 606-XIV.

Частиною третьою статті 62 Закону № 606-XIV, передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону № 606-XIV визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з частиною другою статті 58 Закону № 606-XIV у разі, якщо визначити вартість майна складно або, якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

За положеннями частини четвертої статті 58 Закону № 606-XIV у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів врегульовано Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року № 2658-III (далі - Закон № 2658-III).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 2658-III оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 2658-IIIпрофесійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Формами оціночної діяльності, зокрема, є: практична діяльність з оцінки майна, яка полягає у практичному виконанні оцінки майна та всіх процедур, пов'язаних з нею, відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами з оцінки майна; а також рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 2658-III суб'єктами оціночної діяльності є суб'єкти господарювання, зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2658-III рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

У відповідності до частини шостої статті 13 Закону № 2658-IIIрецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на платній основі, окрім випадків, передбачених частиною п'ятою цієї статті.

Згідно до Порядку ведення Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, затвердженого наказом Фонду державного майна України (далі - ФМДУ) від 10.06.2013 № 796, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.06.2013 за № 937/23469, Фонд державного майна України оприлюднює Державний реєстр оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності.

Наказом ФДМУ від 09.09.2002 №1594,зареєстрованому в Мін'юсті 16.09.2002 за №752/7040, затверджено Порядок ведення Державного реєстру оцінювачів.

Наказом ФДМУ від 25.05.2004 №995,зареєстрованому в Мін'юсті 10.06.2004 за №715/9314, затверджено Порядок ведення Державного реєстру суб'єктів оціночної діяльності та надання довідок з нього.

Наказом ФДМУ від 10.06.2013 №796 «Порядок ведення Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності», зареєстрованим в Мін'юсті 13.06.2013 м за №937/23469, зазначені вище Державні реєстри об'єднані в один Державний реєстр оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності.

Накази ФДМУ від 09.09.2002 №1594 та від 25.05.2004 №995визнано такими, що втратили чинність.

Проте на сайті Фонду державного майна України присутні обидва реєстри, як Реєстр суб'єктів оціночної діяльності так і Реєстр оцінювачів.

За даними з офіційного сайту ФДМУ (http://www.spfu.gov.ua/ua/content/reestr-ocin.html) ОСОБА_4 є професійним оцінювачем, який внесений у Державний реєстр оцінювачів (а.с. 39).

Реєстрація ОСОБА_4 як оцінювача, який має право здійснювати оцінку майна та майнових прав, в Державному реєстрі оцінювачів підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 15 квітня 2005 року НОМЕР_1, виданим ФДМУ на підставі сертифіката від 16.12.2000 НОМЕР_3 (а.с. 36).

Сертифікатом НОМЕР_3 від 15.19.2000, виданим ФДМУ, КП «Інформаційно-консультативний центр» УТО, Українським товариством оцінювачів підтверджено володіння ОСОБА_4 достатнім рівнем професійної підготовки для самостійного проведення експертної оцінки майна, майнових прав та бізнесу на території України (а.с.37).

Згідно до свідоцтва НОМЕР_2 від 07.07.2015, виданого УТО та Експертною Радою УТО, провідний експерт-оцінювач ОСОБА_4 є представником Експертної ради УТО в Львівській області (протокол від 03.07.2015 року) (а.с.38).

Саме ОСОБА_4 постановою державного виконавця від 03.03.2016 було призначено експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у виконавчому провадженні № 41547827 для проведення рецензування звіту ФОП ОСОБА_5 від 28.01.2016 про вартість квартири, загальною площею 45,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а постановою від 13.05.2016 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід цього експерта, оскільки твердження заявника про упередженість та заінтересованість рецензента ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 41547827 носять суб'єктивний характер і належним чином не підтверджені.

Даючи оцінку оскаржуваній постанові, суд зазначає таке.

Порядок вирішення відводів у виконавчому провадженні врегульовано статтею 16Закону № 606-XIV, відповідно до частини першої якої державний виконавець, експерт, спеціаліст, оцінювач, перекладач не можуть брати участі у виконавчому провадженні і підлягають відводу, якщо вони є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості.

Згідно до частини другої вказаної статті за наявності підстав для відводу зазначені особи зобов'язані заявити самовідвід. З тих самих підстав відвід таким особам може бути заявлений стягувачем, боржником або їх представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Як зазначено в позовній заяві, позивачем заявлено відвід експерту ОСОБА_4 з тих підстав, що він відсутній в реєстрі суб'єктів оціночної діяльності, розміщеному на офіційному сайті ФДМУ та зловживає правом на належний рівень оплати послуг по рецензуванню звіту ФОП ОСОБА_5 від 28.01.2016, вартість якого становить 2800 грн (рахунок від 12.04.2016) (а.с.10).

Проте твердження позивача про відсутність ОСОБА_4 у Державному реєстрі оцінювачів спростовується даними цього реєстру з офіційного сайту ФДМУ за посиланням (http://www.spfu.gov.ua/ua/content/reestr-ocin.html)і додаткового доказування не потребує.

Протокол Екзаменаційної комісії ФДМУ №67 від 15.03.2015, на який посилається позивач, в базі протоколів засідань Екзаменаційної комісії ФДМУ на офіційному сайті ФДМУ відсутній. Тому доводи позивача про те, що Екзаменаційною комісією ФДМУ «дії рецензента були визнані неправомірними в частині проведення оцінки» є голослівними та не підтверджені належними доказами.

Щодо тверджень позивача про те, що вартість послуг експерта ОСОБА_4 суттєво відрізняється від вартості рецензування, встановленою Експертною радою Українського товариства оцінювачів Львівської області, що як наслідок свідчить про зловживання з боку ОСОБА_4 правом на належний рівень оплати послуг по рецензуванню звіту, суд зазначає наступне.

Наказом ФДМУ від 31.10.2011 року №1585/1 затверджено Положення про порядок рецензування звітів про оцінку майна та майнових прав рецензентами, що працюють у штаті Фонду державного майна України, його регіональних відділень та представництв (далі - Положення № 1581/1). Вказане Положення визначає процедуру проведення рецензування звітів про оцінку майна та майнових прав (далі - звіти про оцінку майна) рецензентами, що працюють в апараті Фонду державного майна України, його регіональних відділень та представництв (далі - регіональних відділень), з метою забезпечення процедури рецензування з дотриманням вимог статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» , положень пунктів 62-67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440.

Ні Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ні Положенням № 1581/1, ні Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав»не визначено розмір оплати за проведення рецензування звіту про оцінку майна.

Посилання позивача на встановлення Експертною Радою УТО Львівської області вартості рецензування не підтверджене жодним документом чи будь-яким іншим належним доказом.

Таким чином, доводи позивача про те, що вартість послуг експерта ОСОБА_4 не є ринковою та значно завищеною, оскільки суттєво відрізняється від вартості рецензування, встановленою Експертною радою УТО Львівської області, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому є безпідставними.

Згідно до частини першої статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем не подано належних доказів неправомірності прийняття постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВ ГТУЮ у Л/о Роман Н.О. від 13.05.2016 року № 41547827 про відмову в задоволенні заяви про відвід експерта ОСОБА_4 у виконавчому проваджені №41547827, натомість відповідачем обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення виконано повністю.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржувану постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Л/о Роман Н.О. від 13.05.2016 № 41547827 про відмову в задоволенні заяви про відвід експерта ОСОБА_4, суд дійшов висновку, що така прийнята відповідачем з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та з дотриманням передбачених статтею 2 КАС України принципів.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України, відтак постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Л/о Роман Н.О. від 13.05.2016 року № 41547827 про відмову в задоволенні заяви про відвід експерта ОСОБА_4 винесена правомірно, тому позов є безпідставним і у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до положень статті 94 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст. ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.