Справа № 452/1941/16-а
Суддя: Казан І. С.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 452/1941/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 вересня 2016 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Казана І.С.

при секретарі Топорович Н.В.,

із участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області у залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної Фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що постановою Львівської митниці Державної Фіскальної служби України №0282/20908/16 від 15.06.2016 року на нього накладено адміністративне стягнення в розмірі 3400грн. за ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України, відповідно до якої встановлено, що 28.01.2016 року у зоні митного контролю пропуску «Краковець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці, при виїзді позивачем з митної території України в Польщу на автомобілі марки «DAEWOO» модель «LEGANZA», реєстраційний номер RP58257, Державною митною службою України було виявлено, що ОСОБА_1 пропустив строк перебування на території України вищевказаного транспортного засобу. ОСОБА_1 вважає дану постанову такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства і тому просить визнати її протиправною та скасувати, оскільки викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи; при її прийнятті не були з'ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки значно широкого адміністративного проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

У судовому засіданні ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги, просив визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №0282/20908/16 від 15.06.2016 року та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням за ст. 22 КУпАП.

Представник Львівської митниці Державної Фіскальної служби України ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надавши пояснення аналогічні обставинам, викладеним у запереченні на позов від 07.09.2016 року.

Третя особа заступник начальника Львівської митниці Державної Фіскальної служби України ОСОБА_3 на виклик в суд не з'явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю виходячи з наступного:

Судом установлено, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 15 червня 2016 в справі про порушення митних правил №0282/20908/16 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - 3400грн. Справи про порушення митних правил, передбачених ст. 470 МК України, розглядаються митними органами, що передбачено ч. 1 ст. 522 МК України.

Оскаржуваною постановою встановлено, зокрема, що ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк транзитного перевезення автомобіля марки «DAEWOO», реєстраційний номер RP58257, що перебував під митним контролем, більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб; строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту становить максимально 10 діб, що передбачено ч. 1 ст. 95 МК України.

Так, об'єктивною стороною порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 470 МК України є перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб.

У судовому засіданні встановлено, що фактично 28.01.2016 року о 21.15год. ОСОБА_1 на автомобілі марки «DAEWOO», реєстраційний номер RP58257 слідував з України в республіку Польща по смузі руху «червоний коридор» пункту пропуску митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС. Під час перевірки строку транзитного переміщення було з'ясовано, що даний транспортний засіб здійснив рух через митний кордон України в напрямку «в'їзд в Україну» 16.01.2016 року; за межі митної території України у цей період не вивозився та в інший митний режим згідно законодавства не поміщений; на момент перетину кордону, відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених ст. 460 Митного кодексу України особою подано не було.

Із пояснень позивача установлено, що 16.01.2016 року через пункт пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці по смузі руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит» ОСОБА_1 було ввезено на митну території України автомобіль марки «DAEWOO», реєстраційний номер RP58257; в процесі використання даного автомобіля позивач зрозумів, що автомобіль потребує технічного огляду і 18.01.2016р. звернувся на СТО у м. Самборі ПП «Метал-Бом». 17.01.2016р. ОСОБА_1 зателефонував на гарячу лінії Львівської митниці і повідомив, що вищевказаний автомобіль знаходиться на ремонті. Після завершення ремонту автомобіля 28.01.2016р. позивач даним транспортним засобом направився на митний пост «Краковець» і оскільки забув вдома документи із СТО на нього було складено протокол про порушення митних правил за ч. 2 ст. 470 МК України. Згідно довідки ПП «Метал-БОМ» від 28.01.2016 року №54, автомобіль марки «DAEWOO», реєстраційний номер RP58257, з 18.01.2016 року до 28.01.2016 року перебував на ремонті на ПП «Метал-БОМ», на даному автомобілі проведено ремонт двигуна, що підтверджується актом виконаних робіт №54-А від 28.01.2016 року.

Частиною 1 ст. 381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Главою 55 Розділу ХІІ МК України передбачено, що переміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжується обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу, виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмового зобов'язання про зворотне вивезення, застосування заходів гарантування тощо).

Ввезений позивачем автомобіль згідно ст. ст. 90, 93, 102, ч. 4 ст. 92 МК України та наказу Державної митної служби України від 17.11.05 року №1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», перебуває під митним контролем, до його переміщення повинні виконуватися певні вимоги, зокрема: транспортний засіб повинен перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем порушено вимоги МК України щодо транзитного перевезення автомобіля марки «DAEWOO», реєстраційний номер RP58257, оскільки позивачем не надано суду доказів повідомлення відповідача про обставини непереборної сили до завершення строку транзиту. Під час розгляду справи по суті власних пояснень ОСОБА_1 самостійно визнав у тому свою провину, однак, вважав за можливе не застосовувати за це до нього адміністративного стягнення, а обмежитись усним зауваженням н6а підставі ст. 22 КУпАП.

Частиною 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, на підставі вищевказаного та наведених норм Закону суд приходить до висновку, що заступником начальника Львівської митниці було винесено постанову з дотриманням вимог МК України, зокрема щодо своєчасності, повноти, всебічності та об'єктивності з'ясування обставин справи; у свою чергу позивачем жодних доказів протиправності оскаржуваної постанови не представлено, а наданими представником відповідача докази повністю спростовують твердження позивача.

Відповідно до приписів статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Суд в адміністративній юрисдикції не наділений повноваженнями звільнення від покарання і винесення усного зауваження. Вказані процесуальні дії відносяться до прерогативи органу, який розглянув справу, - в даному випадку митного органу. Судом досліджено лише питання законності постанови посадової особи у справі про адміністративне правопорушення. Безпосередньо диспозиція частини другої статті 470 МК України не передбачає в даній справі застосування "малозначність". Тому оскаржене покарання є справедливим, винесеним відповідно до санкції, пропорційно характеру правопорушення.

З огляду на положення ч. 2 ст. 19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством. Способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором. При цьому можливість пред'явлення конкретних позовних вимог та прохання про застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою.

Під час провадження в справі та під час судового розгляду позивачем не подано суду клопотань про доказування чи про звільнення від доказування встановлення вини і конкретного відповідача в зв'язку з постановленою 15.06.2016 року постановою про порушення митних правил. Позивачем жодним чином не зазначено доказів, які б підтверджували кожну обставину, наведену в остаточній заяві з вимогою скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №0282/20908/16 від 15.06.2016 року, обмежившись при цьому стосовно нього усним зауваженням.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженими особами у відповідності до норм чинного законодавства, підстав для її скасування немає, а отже у задоволенні адміністративного позову слід повністю відмовити.

Керуючись ст. ст. 7, 70, 86, 158 - 163, 171-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної Фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №0282/20908/16 від 15.06.2016 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 470 МК України та накладення адміністративного стягнення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - на суму 3400грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 171-2 КАС України постанова є остаточною і оскарженню не підлягає (положення цієї норми Закону визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 року №3-рп/2015).

Суддя