Справа № 617/584/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 р.Справа № 617/584/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вовчанського районного суду Харківської області від 25.07.2016р. по справі № 617/584/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора СРПП Вовчанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Чорнобай Дмитра Володимировича

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Вовчанського районного суду Харківської області з позовом до Інспектора СРПП Вовчанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Чорнобай Дмитра Володимировича, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 404341 від 15.04.2016 року про застосування відносно позивача адміністративного стягнення за . 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. Справу про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Вовчанського районного суду Харківської області від 25.07.2016р. по справі № 617/584/16-а адміністративний позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції, зазначив, що ч. 2 ст. 122 КУпАП не передбачає відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил користування попереджувальними сигналами у випадках, передбачених п. 9.8 ПДР України. Окрім того, вказує на те, що у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем неправильно зазначено його прізвище, як «ОСОБА_1», а також ім'я «ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1».

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 15.04.2016 року Інспектором СРПП Вовчанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Чорнобай Д.В. прийнято постанову серії ПС2 № 404341 від 15 квітня, якою визнано ОСОБА_1 винним у порушенні п. 9.8 ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У вказаній постанові відповідачем зазначено, що позивач 15.04.2016 року о 07 год. 50 хв. керував автомобілем марки «АЗЛК» 412, реєстраційний номер НОМЕР_1 на автошляху м. Вовчанськ - смт. Білий Колодязь не ввімкнувши світло ближніх фар, під час руху поза межами населеного пункту (а.с. 5).

Позивач, не погодившись складеною постановою, оскаржив її до суду, вказуючи на те, що у постанові допущені помилки у написанні його прізвища та ім'я, а також з тих підстав, що відповідальність за порушення п. 9.8 ПДР не передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення здійснено на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП застосована правомірно.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Отже, відповідач, є уповноваженою особою на здійснення контролю за дотриманням ПДР та складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 9.8 ПДР України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, у складеній постанові відображено, що правопорушення здійснено позивачем 15.04.2016 року, тобто у період, що передбачений п. 9.8 ПДР, він рухався на автодорозі м. Вовчанськ - с. Б.Колодязь, а отже поза межами населеного пункту на автомобілі АЗЛК 412, реєстраційний номер НОМЕР_1, без увімкненого ближнього світла фар.

Таким чином, у постанові, складеній уповноваженою на те особою, відображено факт порушення позивачем п 9.8 ПДР, позивач не заперечує обставину події, а отже суд визнає підтвердженим належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем вказаного адміністративного правопорушення.

Щодо застосування відповідальності за вказане порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до приписів ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами передбачена саме ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем при винесенні постанови дотримано вимоги ст. 252 КУпАП, відповідно до якої орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправильне зазначення його прізвища та ім'я у оскаржуваній постанові, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дійсно у постанові серія ПС2 № 404341 від 15.04.2016 року вказано прізвище позивача як «ОСОБА_1» замість «Климовський», а також в описовій частині постанови ім'я «ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1».

Проте, колегія суддів зазначає, що у резолютивній частині постанови ім'я позивача вказано вірно, а помилка, допущена відповідачем в написанні прізвища не впливає на правомірність прийнятого рішення у формі постанови.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вовчанського районного суду Харківської області від 25.07.2016р. по справі № 617/584/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 13.09.2016 р.