Справа № 815/481/16
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

07 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/481/16

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарях Киселик Д.С. та Жигайловій О.Е.,

за участю представника Єнчевої О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Гаджиєва Сергія Олександровича про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

04.02.2016р. ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не затвердження реєстру вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до якого включено його на підставі Договору №30023578 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року вклад «Пклієнт3м6%», укладеного 16.01.2015 року між позивачем та АТ «ІМЕКСБАНК»;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до якого включено на підставі вищезазначеного договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем всупереч вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неправомірно та безпідставно не включено його до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не затвердження реєстру вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до якого включено ОСОБА_2 на підставі Договору №30023578 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року вклад «Пклієнт3м6%», укладеного 16.01.2015 року між ОСОБА_2 та АТ «ІМЕКСБАНК». Зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до якого включено ОСОБА_2 на підставі Договору №30023578 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року вклад «ПКлієнт3м6%» від 16.01.2015 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 04.01.2016р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2015р. та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалами судді Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016 року за вказаною апеляційною скаргою було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду, яка розглядалася у відкритих судових засіданнях, в ході яких апеляційний суд вислухав пояснення сторін, витребував додаткові документи (докази) та своєю протокольною ухвалою від 22.06.2016 року залучив Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» в якості другого відповідача по справі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступ представника позивача та дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку проте, що дана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, судами обох інстанцій з матеріалів справи встановлено, що 29.07.2014 року між гр.ОСОБА_2 (Кредитор) та гр.ОСОБА_4 (Позичальник) було укладено в простій письмовій формі Договір позики, відповідно до умов якого, Кредитор передає Позичальнику безвідсоткову позику в сумі 12000 доларів США готівкою, а Позичальник отримує та зобов'язується повернути вказану суму грошових коштів в порядку та строки, визначені даним Договором.

16.01.2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ІМЕКСБАНК» був укладений Договір банківського рахунку №30023566, відповідно до умов якого Банк відкрив Клієнту - ОСОБА_2 поточний рахунок НОМЕР_1//НОМЕР_2 USD.

Далі, в той же день, т.б. 16.01.2015 року, між ОСОБА_2 та ПАТ «ІМЕКСБАНК» було укладено Договір №30023578 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року Вклад «ПКлієнт3м6%» (вид вкладу «Постійний клієнт» 3 міс що міс.») на суму 12000 доларів США з процентною ставкою 6 % річних строком на 3 місяці з датою повернення вкладу 21.04.2015 року.

А як вбачається з матеріалів справи, 16.01.2015 року, з рахунку ОСОБА_4, на рахунки інших осіб, серед яких був і ОСОБА_2, було переведено по 12 000 доларів.

20.05.2015 року ПАТ «Імексбанк» на ім'я ОСОБА_2 надіслано Лист №6528, в якому адресата повідомлено, що до з'ясування всіх обставин та підтвердження характеру «звичайності» проведення операцій, виплати сум гарантованого відшкодування за всіма операціями, результатом яких стало збільшення сум гарантованого відшкодування та виникнення права на отримання відповідних виплат з коштів Фонду, буде тимчасово призупинено у відповідності.

22.07.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Імексбанк» Северина Ю.П. з відповідною заявою щодо включення його до списку вкладників ПАТ «Імексбанк», яким здійснюватиметься повернення грошових коштів за депозитними вкладами у ПАТ «Імексбанк».

В той же день, т.б. 22.07.2015р., ОСОБА_2 також звернувся і до Директора-розпорядника ФГВФО Ворушиліна К.М. із заявою щодо включення його до списку вкладників ПАТ «Імексбанк», яким здійснюватиметься повернення грошових коштів за депозитними вкладами у ПАТ «Імексбанк».

22.09.2015р. ПАТ «Імексбанк», за підписом Уповноваженої особи Северина Ю.П., на ім'я Директора-розпорядника ФГВФО Ворушиліна К.М. надіслало Лист «Про внесення змін до переліку вкладників АТ «Імексбанк», що мають право на отримання сум гарантованого відшкодування» №6009, до якого було додано «Перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду», в який, в свою чергу, серед інших, було включено і ОСОБА_2 (сума грошових коштів, яка підлягає відшкодуванню у розмірі 189720,06грн.).

21.10.2015 року ОСОБА_2 повторно звернувся до Директора-розпорядника ФГВФО Ворушиліна К.М. із заявою, в якій, посилаючись на лист №6009 від 22.09.2015 року, просив терміново виплатити йому гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним в банку АТ «ІМЕКСБАНК» за рахунком НОМЕР_3/НОМЕР_4, у розмірі 189720 грн.

Однак, листом від 29.12.2015 року №02-036-57284/15, ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті такого відшкодування та зазначено, що у наданому Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» до ФГВФО Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, інформація стосовно ОСОБА_2 нібито відсутня.

28.01.2016 року до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Гаджиєва С.О. (19.10.2015 року змінено Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК») було направлено адвокатський запит, яким запитувалась інформація щодо направлення на адресу ФГВФО Переліку вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на гарантоване відшкодування за вкладом за рахунок ФГВФО від 22.09.2015 року зі списком осіб, якими має бути доповнений Перелік, та інформацію про отримання вказаного Переліку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

У відповіді від 01.02.2016 року №510, за підписом Гаджиєва С.О., зазначено, що Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» на адресу Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вих.№207 від 18.01.2016 року направлено обґрунтування «Про внесення до переліку вкладників, які мають право на отримання сум гарантованого відшкодування» з доданням змін до переліку вкладників на паперовому та електронному носіях (в який увійшов і ОСОБА_2.), та лист №206 від 18.01.2016 року щодо надання інформації по вкладах фізичних осіб АТ «ІМЕКСБАНК».

18.01.2016 року на адресу Директора-розпорядника ФГВФО за вих.№207 від 18.01.2016 року направлено обґрунтування «Про внесення змін до переліку вкладників, які мають право на отримання сум гарантованого відшкодування» з доданням змін до переліку вкладників на паперовому та електронному носіях, у який увійшов ОСОБА_2 Залишки коштів на рахунках вкладника ОСОБА_2 становлять: рахунок НОМЕР_3 - у сумі 189720,06грн., рахунок НОМЕР_1 - у сумі 244,74грн.

Однак, оскільки ОСОБА_2 так і не було реально виплачено відшкодування ФГВФО, то він, відповідно, звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій відповідача.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх частково необгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як передбачено ч.3 ст.2 Закону України від 14.05.1992 року №2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, ст.1 Закону №2121-ІІІ передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У п.6 ст.2 Закону України від 23.02.2012 року №4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, враховуючи положення ст.12 ГПК України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому, абзацом 2 ч.2 ст.215 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Таким чином, колегія суддів, з урахуванням вищевказаних норм, приходить до висновку про те, що оскільки у справі, яка розглядається, Банк знаходиться в процедурі ліквідації, у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним, то відповідно, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

До того ж, необхідно звернути увагу й на те, що аналогічна позиція з цього питання в останній час була вже неодноразово висловлена Верховним судом України, зокрема, в постановах від 16.02.2016р. (по справі №826/2043/15), та від 15.06.2016р. (по справі №826/20410/14).

При цьому, згідно з нормами ч.1 ст.244-2 КАС України, висновки Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладені у постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, за таких обставин, судова колегія приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства та, відповідно, повинні розглядатися виключно за правилами господарського судочинства.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі - якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

А згідно із ч.1 ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Таким чином, судова колегія, відповідно до ст.203 КАС України, вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу позивача, скасувати постанову суду 1-ї інстанції та закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Керуючись ст.ст.195,196,198,203,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року - скасувати та провадження в адміністративній справі №815/481/16 - закрити.

Роз'яснити позивачу його права на подачу аналогічного позову до господарського суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко