Справа № 810/2163/16
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року м. Київ 810/2163/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 19.11.2007 №265/12, про накладення арешту на кошти та інші цінності.

Суть спору: Новомосковська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 19.11.2007 №265/12, про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в установах банків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивав зазначив про те, що в Новомосковській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області перебуває на обліку як платник податків за неосновним місцем обліку Договір про спільну діяльність від 19.11.2007 №265/12, уповноваженою особою за яким є Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр", заборгованість якого з рентної плати за користування надрами для видобування газу природного та видобування конденсату газового складає 112 135 670,67 грн. та в добровільному порядку не погашена.

Позивач зазначив про те, що з метою здійснення опису у податкову заставу майна ТОВ "Надра Геоцентр", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 19.11.2007 №265/12, податковим керуючим було здійснено виїзд за податковою адресою відповідача, проте ТОВ "Надра Геоцентр" не було допущено податкового керуючого до приміщення для проведення опису майна в податкову заставу, що стало підставою для звернення до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків в установах банку.

Поштова кореспонденція, яка була направлена на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду з відміткою "повернення за зворотною адресою: через не запит".

Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

11.08.2016 на адресу суду від представника позивача надішли додаткові пояснення по справі (вх.№12418/16 від 11.08.2016), до яких були долучені документи по справі, та клопотання б/н від 11.08.2016 (вх. № 2163/16 від 11.08.2016) про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Частиною 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вищий адміністративний суд України в пункті 11 Листа від 30.11.2009 р. № 1619/10/ 13-09 зазначив, що під час вирішення справи у порядку письмового провадження його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в такому разі не проводиться судове засідання і, відповідно, справа розглядається без участі секретаря.

На підставі цього, справа розглядається без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр" (ідентифікаційний код 34763705, місцезнаходження: 08800, Київська область, Миронівський район, місто Миронівка, вулиця Леніна, будинок 48) зареєстровано в якості юридичної особи 20.11.2006, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань №8 від 10.08.2016.

19.11.2007 між Дочірньою компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (Сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр" (Сторона-2) було укладено договір про спільну діяльність №265-12, за умовами якого сторони зобов'язались об'єднати свої внески та вести спільну діяльність в сфері видобутку та реалізації вуглеводневої сировини з метою отримання прибутку.

Відповідно до п.2.2 договору Сторона-2 є оператором за цим договором.

Оператор - це уповноважена сторона, визначена договором, яка здійснює ведення спільних справ, поточне керівництво спільною діяльністю та ведення балансу спільної діяльності (п.1.1 договору).

Згідно з п. 2.3 договору Сторона-2 є власником спеціального дозволу за цим договором: роботи здійснюються на підставі спеціального дозволу на користування надрами Золочівського блоку Юліївського родовища (видобування вуглеводів) від 22.08.2007 №4343.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що внеском Сторони-1 є: право користування Золочівського блоку Юліївського родовища (видобування вуглеводів) свердловиною №1 з обладнанням та спорудами, що забезпечують видобуток вуглеводневої сировини, що оцінене в сумі 19 100 000 (дев'ятнадцять мільйонів сто тисяч) гривень. Сторона-1 відповідатиме за сплату ПДВ та будь-яких витрат, пов'язаних із внеском Сторони-1.

Внеском Сторони-2 є грошові кошти, майно і майнові права, матеріальні і нематеріальні активи, вартість яких визначена незалежним експертом та необхідність яких відповідає вимогам Програми спільної діяльності, в розмірі 12 733 333 грн. Сторона-2 відповідатими за сплату ПДВ та будь-яких витрат, пов'язаних з внеском Сторони-2 (п.4.2 Договору).

Згідно з п. 4.3 договору сторони домовились, що вартість частки Сторони-1 у спільній діяльності становить 60%, а вартість частки Сторони-2 у спільній діяльності становить 40% від вартості внесків Сторін у спільне майно.

Пунктом 6.10 договору визначено, що обов'язки оператора, зокрема: ведення бухгалтерського та податкового обліку спільної діяльності, складання та подання уповноваженим органам державної влади обов'язкової звітності; сплата у повному обсязі та у встановлені чинним законодавством строки податків (обов'язкових зборів, платежів).

Усі розрахункові операції здійснюються оператором з окремого проточного рахунку спільної діяльності, відкритого в установленому чинним законодавством порядку та за для потреб спільної діяльності.

Відповідно до п.6.12 договору оператор спільної діяльності у взаємовідносинах з органами державної влади та управління, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами з питань, що стосуються спільної діяльності.

Згідно з п.8.1 договору за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Пунктом 9 договору передбачено, що цей договір є укладеним з моменту підписання. Передбачені цим договором зобов'язання (відповідні права та обов'язки) виникають з моменту отримання дозволу НАК "Нафтогаз України".

Договір вступає в силу з моменту отримання дозволу від Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та діє протягом п'яти років з моменту отримання зазначеного дозволу, а саме до 15.11.2012.

11.03.2013 між сторонами було укладено Додаткову угоду №4 до Договору про спільну діяльність №265-12 від 19.11.200, за умовами якого стороні дійшли згоди щодо внесення змін до положень договору, зокрема, замінивши по тексту договору назву Сторони-1 з "Дочірня компанія "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз Україна" на Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування", а також збільшивши розміри внесків сторін.

З матеріалів справи вбачається, що 14.04.2004 договір про спільну діяльність №265-12 від 19.11.2007, уповноваженою особою за яким є Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр", був взятий на облік за неосновним місцем обліку в Новомосковській об'єднаній державній податковій інспекції у Дніпропетровській області, про що свідчить витяг з АІС "Податковий облік".

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр" було подано до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області податкові декларації з рентної плати з розрахунками з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини, в яких самостійно визначено суму, яка підлягає нарахуванню та сплаті в державний бюджет.

Так, зокрема, відповідачем було подано наступні розрахунки:

- розрахунок №1 з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини за березень 2016 року від 18.04.2016, в якому самостійно визначено суму податкового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини у розмірі 5 749 037,52 грн.;

- розрахунок №2 з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини за березень 2016 року від 18.04.2016, в якому самостійно визначено суму податкового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини у розмірі 142 357,15 грн.;

- розрахунок №1 з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини за квітень 2016 року від 20.05.2016, в якому самостійно визначено суму податкового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини у розмірі 4 971 855,22 грн.;

- розрахунок №1 з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини за квітень 2016 року від 20.05.2016, в якому самостійно визначено суму податкового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини у розмірі 136 752,94 грн.

Судом встановлено, що станом на 24.06.2016 заборгованість відповідача з рентної плати за користування надрами для видобування газу природного складає 105 349 125,52 грн., пеня - 3 827 605,68 грн.; заборгованість з рентної плати за користування надрами для видобування конденсату газового складає 2 841 439,68 грн., пеня - 117 499,79 грн.

Вказана заборгованість виникла у зв'язку з несплатою відповідачем самостійно узгоджених сум податкових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування газу природного та з рентної плати за користування надрами для видобування конденсату газового, а також у зв'язку з невиконанням рішень ДФС про розстрочення (відстрочення) податкового боргу та податкових зобов'язань (а. с. 21-99).

З метою погашення податкового боргу контролюючим органом було виставлено уповноваженій особі за договором про спільну діяльність від 19.11.2007 №265-12 - Товариству з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр" податкову вимогу №176-17 від 16.06.2016 на суму 112 135 670,67 грн.

Судом встановлено, що наказом Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №211 від 16.06.2016 було призначено податкового керуючого договору про спільну діяльність від 19.11.2007 №265-12 - уповноваженій особі - Товариству з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр" - державного ревізора-інспектора відділу погашення заборгованостей Білу О. А.

Надалі Новомосковською об'єднаною державної податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у зв'язку із наявність у договору про спільну діяльністю від 19.11.2007 №265-12 - уповноваженої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр", заборгованості з рентної плати за видобування газу природного та конденсату газового на загальну суму 112 135 670,67 грн., було прийнято рішення №174 про опис майна у податкову заставу від 16.06.2016, яким приписано здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському відданні або оперативному управлінні) платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр", як уповноваженої особи за Договором про спільну діяльність від 19.11.2007 №265-12.

Також податковим органом було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №175 від 16.06.2016, яким встановлено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському відданні або оперативному управлінні) платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр".

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з листом №8739/10/04-08-14-7-13 від 17.06.2016, у якому просив погасити податкову заборгованість у розмірі 112 135 670,67 грн. та надати інформацію щодо про наявність та рух активів.

З метою проведення опису майна опису майна платника податків, що має податковий борг, у податкову заставу податковим керуючим, головним державним ревізором - інспектором відділу погашення боргу Новомосковської об'єднаної держаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області Білою О. А. 22.06.2016 було здійснено виїзд за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр".

За результатами проведення вказаного виїзду податковим керуючим було складено акти про відсутність посадових осіб за місцезнаходженням від 22.06.2016.

Крім тогою, податковим керуючим було складено акт про перешкоджання платником податків виконання повноважень податкового керуючого №1 від 22.06.2016 та акт про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податкового керуючого №3 від 22.06.2016.

З вказаних актів вбачається, що перешкоди полягають у наступному:

- недопущення до приміщення договору про спільну діяльність від 19.11.2007 №265-12 - уповноваженої особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр", та приміщень Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр";

- недопущення податкового керуючого для здійснення опису майна платника податків у податкову заставу;

Вищевказані акти про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим зумовили звернення податкового органу до суду з позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, які знаходяться в установах банків, з приводу чого суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законами.

Згідно із пп. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в установлені строки.

Як зазначено вище, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 19.11.2007 №265-12, наявний податковий борг з рентної плати за користування надрами для видобування газу природного та конденсату газового у розмірі 112 135 670,67 грн.

Зокрема, відповідно до облікової картки платника податків - договору про спільну діяльність від 19.11.2007 №265-12 - уповноважена особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр", з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу за період з 31.12.2015 по 31.05.2016 заборгованість відповідача з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу становить 109 176 731,00 грн., з яких: 105 349 125,52 грн. - основний борг та 3 827 605, 68 грн. - пеня.

Відповідно до облікової картки платника податків - договору про спільну діяльність від 19.11.2007 №265-12 - уповноважена особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр", з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату за період з 31.12.2015 по 31.05.2016, заборгованість відповідача з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату становить 2 958 929,47 грн., у тому числі: 2 841 439, 68 грн. - основний борг та 117 499,79 грн. - пеня.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно із п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як зазначено вище, контролюючим органом на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність №265-12 від 19.11.2007, було надіслано податкову вимогу від 16.06.2016 №176-17, в якій зазначено суму податкового боргу з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату у розмірі 112 135 670,67 грн.

Відповідно до ст. 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

У разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, у податкову заставу передається майно платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків. У разі недостатності майна такого платника податків у податкову заставу передається майно інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційних їх участі у такій спільній діяльності.

Згідно із пп. 89.1.1 п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

Право податкової застави виникає також у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (пп. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Пунктом 89.4 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов'язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна.

Згідно з пунктом 91.1 статті 91 Податкового кодексу України керівник контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податків податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов'язки, визначені цим Кодексом.

Податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно (п. 91.3 ст. 91 ПК України).

Відповідно до п. 91.4 ст. 91 ПК України у разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків може бути достроково скасовано за рішенням податкового керуючого або суду.

Відповідно до п.94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Пунктом 94.3 ст. 94 Податкового кодексу України встановлено, що арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків (п.94.4 ст.94 Податкового кодексу України).

Згідно з п.п.94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Згідно із пп.94.2.7 п.94.2 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Водночас Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Так, відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Вищий адміністративний суд України в Листі від 29.04.2013 р. N 642/12/13-13 зазначив, що відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (в редакції станом на момент прийняття листа - підпункт 20.1.17), серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України (сформульованого як вичерпний), не повинна розглядатися судами як перешкода для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках.

Наведене пояснюється тим, що норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є імперативною і обов'язковою до виконання, зміст її є самостійним, чітким і зрозумілим. Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Так, норми пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

При цьому арешт із підстав, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, не може застосовуватися до майна платника податків, відмінного від коштів, оскільки диспозиція розглядуваної правової норми визначає предметом для накладення арешту виключно кошти та цінності, що знаходяться в банках.

У свою чергу, відповідно до пункту 95.2 ПКУ право на стягнення коштів та продаж майна платника податків виникає у податкового органу через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) податкової вимоги, тому саме з цього моменту податковий орган уповноважений оцінювати майновий стан платника податків з огляду на наявність у нього достатніх джерел для погашення податкового боргу.

Таким чином, податкові органи в силу підпункту пункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України наділені повноваженнями на звернення до суду з позовами про накладення арешту на кошти платника податку в разі відсутності в такого платника достатнього для погашення податкового боргу майна. Водночас така недостатність повинна бути встановлена станом не раніше дня виникнення у податкового органу права на стягнення податкового боргу, тобто не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання (вручення) податкової вимоги. За встановлення відповідних обставин позов органу державної податкової служби підлягає задоволенню.

Як було вказано вище, з метою погашення податкового боргу контролюючим органом було виставлено уповноваженій особі за договором про спільну діяльність від 19.11.2007 №265-12 - Товариству з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр" податкову вимогу №176-17 від 16.06.2016 на суму 112 135 670,67 грн.

Вказана вимога була направлена на адресу платника податків 21.06.2016, що підтверджується фіскальним чеком відділення поштового зв'язку, у зв'язку з чим початок перебігу 60-денного строку припадає на 22.06.2016, та, відповідно, останній день строку - на 20.08.2016.

Звідси, у даному випадку право контролюючого органу на звернення до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податку в разі відсутності в такого платника достатнього для погашення податкового боргу майна виникло 21.08.2016, у той час як позовна заява надійшла до суду 05.07.2016, тобто до моменту виникнення у позивача відповідних повноважень, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Також суд звертає увагу на те, що умовою застосування норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є відсутність у платника податків майна, яке може бути використане для погашення податкового боргу.

Відповідна обставина повинна бути підтверджена під час судового розгляду.

При цьому суд повинен встановити відсутність відповідного майна не взагалі, а саме на момент, коли у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу, ефективність реалізації якого забезпечується спеціальними заходами, зокрема адміністративним арештом майна, у тому числі коштів. В іншому разі вимога про застосування арешту коштів буде передчасною, оскільки не виключається, що на момент пред'явлення відповідної вимоги майно, за рахунок якого можна погасити податковий борг, буде наявним.

Така позиція викладена у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України від 29.04.2013 р. N 642/12/13-13.

Крім того, суд зазначає, що докази відсутності у платника податків майна, достатнього для погашення податкового боргу, також мають бути встановлені станом на дату, не раніше за 60 календарних днів з моменту надіслання (вручення) податкової вимоги, у той час як додані до позовної заяви Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, лист Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області датовані 23.06.2016.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується передчасність звернення до суду Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з позовом у цій справі, що є підставою для відмови в його задоволенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.