Справа № 826/11931/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 вересня 2016 року № 826/11931/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до треті особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІНУКРМЕД" Публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "Укргазбанк"
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни (надалі - Відповідач), треті особа без самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІНУКРМЕД" (надалі - третя особа 1), Публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "Укргазбанк" (надалі - третя особа 2), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно індексний номер 30205092 від 24.06.2016 р. та індексний номер 30205065 від 24.06.2016 р. та внесенню записів за даними рішеннями до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 30205092 від 24.06.2016 р. та індексний номер 30205065 від 24.06.2016 р., прийняті Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною;

- скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме, реєстрацію права власності ТОВ "Вінукрменд" на: земельну ділянку площею 0,0503 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: НОМЕР_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_2), номер запису про право власності 15128417; нежитлову будівлю з прибудовами, загальною площею 773,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_4), номер запису про право власності НОМЕР_5.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя іпотекодавцем (Позивачем) з іпотекодержателем не укладався (тобто відсутній документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно), у той час коли, застереження про це міститься в іпотечному договорі 2019, внаслідок чого, на переконання Позивача, рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. № 30205092 від 24.06.2016 та № 30205065 від 24.06.2016 р., є протиправними та підлягають скасуванню.

Представником Позивача подано суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі та зазначає, що спірні рішення нею прийняті у відповідності до законодавства.

В судовому засіданні представники третіх осіб проти позовних вимог заперечували в повному обсязі.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України за письмовим клопотанням сторін про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Судом встановлено, що між ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" (правонаступником якого є ПАТ "Акціонерний банк "Укргазбанк"), з однієї сторони та ТОВ "Академічна клініка" були укладені: генеральна угода про здійснення кредитування № 014/10 від 11.08.2010 р., договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 014/10-BKJI від 11.08.2010 р., договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 0І4/10-НКЛ від 11.08.2010 р.

З метою забезпечення зобов'язань ТОВ "Академічна клініка", як позичальника за вищезазначеними кредитними договорами, між ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" (Іпотекодержатель) та Точиним І.І. (Іпотекодавець) було укладено договір іпотеки від 11.08.2010 р., який посвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстровано в реєстрі за № 2019.

Предметом іпотеки визначено нежитлову будівлю з прибудовами, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку, на якій розташована нежитлова будівля з прибудовами, загальною площею 0.0503 га, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для комерційних потреб, кадастровий номер - НОМЕР_3.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_3 помер, а 16.03.2012 р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3, на підставі чого було відкрито спадкову справу.

Так, 01 жовтня 2012 р. за вих. № 3292/02-14 Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою було направлено лист на адресу ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ", в якому повідомлено про смерть ОСОБА_3 та про необхідність отримання від банку оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно (предмет іпотеки) для оформлення спадщини.

Листом від 22.10.2012 р. № 08-03/3027 ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" надало Першій Вінницькій державній нотаріальній конторі документи, що запитувались, та повідомило про обізнаність у смерті ОСОБА_3 з серпня 2012 року.

Державним нотаріусом 29 грудня 2015 р. видано свідоцтва про право на спадщину за законом, у відповідності до яких спадкоємицею майна ОСОБА_3, який помер, є його дочка - ОСОБА_1

Спадщина, на яку видано свідоцтва, складається з нежитлової будівлі з прибудовами АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,0503 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

На підставі зазначених вище свідоцтв про право на спадщину 29.12.2015 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на успадковане нерухоме майно.

ПАТ "АБ "Укргазбанк" 23 червня 2016 року відступило права вимоги за кредитними договорами та договорами застави, поруки та іпотеки на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив", а ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" в той же день відступило права вимоги за кредитними договорами та договорами застави, поруки та іпотеки на користь ТОВ "Вінукрмед".

ТОВ "Вінукрмед" 24 червня 2016 року звернулось до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, яка здійснювала функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, з заявами щодо проведення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна: земельну ділянку площею 0,0503 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер: НОМЕР_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_2) та нежитлову будівлю з прибудовами, загальною площею 773,2 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_4).

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30205092 від 24.06.2016, на підставі якого внесено запис про право власності на земельну ділянку площею 0,0503 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер: НОМЕР_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_2) за ТОВ "ВІНУКРМЕД", , країна реєстрації: Україна, адреса: АДРЕСА_2.

Крім цього, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30205065 від 24.06.2016, на підставі якого внесено запис про право власності на нежитлову будівлю з прибудовами, загальною площею 773,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_4) за ТОВ "ВІНУКРМЕД", , країна реєстрації: Україна, адреса: АДРЕСА_2.

Підставою виникнення права власності зазначено: Іпотечний договір, серія та номер 2019, виданий 11.08.2010, видавник: Заєць І.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; Договір №1/1 про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, серія та номер 3784, виданий 23.06.2016, видавник: ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу б/н, видане 13.04.2016, видавник: Державне підприємство "Укрпошта"; Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу б/н, видане 06.04.2016, видавник: Державне підприємство "Укрпошта"; Вимога про усунення порушення (в порядку ст.ст. 35, 36 Закону України "Про Іпотеку"), серія та номер 11051/34102016, видана 30.03.2016, видавник: АБ "Укргазбанк".

Позивач вважає, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. № 30205092 від 24.06.2016 та № 30205065 від 24.06.2016 р., є протиправними та підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 4 Закону № 1952-IV державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Частина 1 ст. 18 Закону №1952-IV встановлює, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

В той же час, п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону №1952-IV, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону № 1952-IV перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (надалі - Порядок № 1127).

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 57 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Суд звертає увагу, що п.1 ч.1 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що державна реєстрація права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, проводиться на підставі відповідного договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації та документів, визначених в пп.1, 2 п.57 Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що до договору іпотеки № 2019 ПАТ "АКБ "Київ" та ОСОБА_3 внесено пп.4.6.3, яким передбачено, що іпотекодержатель звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому ст.37 Закону України "Про іпотеку".

Статтею 37 Закону України "Про іпотеку" (в редакції станом на 06.07.2010 р.) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.

Разом з тим, учасниками даного спору не заперечується, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя між ПАТ "АК "Київ"/ПАТ "АБ "Укргазбанк"/ТОВ "Вінукрмед" та ОСОБА_3./ОСОБА_1 не укладався.

Судом зворотного, з огляду на письмові докази, наявні в матеріалах справи, також не встановлено.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що положення пункту 4.6.3 договору іпотеки не є застереженням, у розумінні Закону України "Про іпотеку", а лише передбачають один із можливих способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

За таких обставин, у Відповідача були відсутні правові підстави для прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 30205092 від 24.06.2016 р. та індексний номер 30205065 від 24.06.2016, оскільки відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог Суд також приймає до уваги те, що відповідно до частини 7 "Звернення стягнення на предмет іпотеки" Листа Верховного Суду України від 01.02.2015 "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна":

"Правильною є практика судів, які за відсутності встановлення в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі можливості передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відмовляють у задоволенні подібних позовів.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що вищезазначене має стосуватися також і звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, установленої ст. 38 Закону № 898-IV, у разі, коли такий спосіб передбачений договором про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідним застереженням в іпотечному договорі."

Разом з тим, Суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону №1952-IV, Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Аналіз викладеного свідчить, що державна реєстрація права власності під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. В той же час, не передбачено можливість проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Отже, повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язувалось законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

Судом встановлено, що Відповідачем нотаріальна дія з нерухомим майном не вчинялася. Посвідчення відповідачем факту виникнення, переходу або припинення права власності на нерухоме майно не мало місце.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV, на державного реєстратора покладено обов'язок встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, чого державним реєстратором зроблено не було.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про те, що дії при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та рішення державного реєстратора-нотаріуса є протиправними, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

В матеріалах справи міститься Висновок експертного дослідження від 04.08.2016 р. № 38, з якого вбачається, що підпис та рукописний напис "ОСОБА_1.", зображення яких наявні біля друкованого тексту "Розписка в одержанні" у фотокопії (технічному зображенні) зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення № 230 від 31.03.2016 р., виконані не гр. ОСОБА_1, а іншою особою. Підпис та рукописний напис "ОСОБА_1.", зображення яких наявні біля друкованого тексту "Розписка в одержанні" у фотокопії (технічному зображенні) зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення №230 від 31.03.2016, виконані не громадянином ОСОБА_6, а іншою особою. Рукописний напис "Корженко", зображення якого наявне біля друкованого тексту "Розписка в одержанні" та підпис, зображення якого наявне в графі "Підпис працівника поштового зв'язку___" у фотокопії (технічному зображенні) зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення № 256 від 31.03.2016 виконані не гр. ОСОБА_1, а іншою особою. Рукописний напис "Корженко", зображення якого наявне біля друкованого тексту "Розписка в одержанні" та підпис, зображення якого наявне в графі "Підпис працівника поштового зв'язку_____" у фотокопії (технічному зображенні) зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення № 256 від 31.03.2016 виконані не громадянином ОСОБА_6, а іншою особою (надалі - Висновок).

Вищезазначений Висновок Судом береться до уваги, як належний доказ не належного дотримання в рамках спірних правовідносин вимог підпункту 1 п.57 Порядку, що, на думку суду, свідчить на користь обґрунтованості висновку про необхідність скасування спірних рішень.

В частині позовних вимог щодо скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме, реєстрації права власності ТОВ "Вінукрмед" на: земельну ділянку площею 0,0503 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: НОМЕР_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_2), номер запису про право власності 15128417; нежитлову будівлю з прибудовами, загальною площею 773,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_4), номер запису про право власності НОМЕР_5, Суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 2.1, 2.6 Порядку N 3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

У разі ліквідації державної нотаріальної контори, зупинення або припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса заява подається до органу державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна.

Заява подається щодо кожного об'єкта нерухомого майна окремо.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Разом з тим, Пунктом 41 Порядку № 1141 від 26.10.2011 передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

З урахуванням вищезазначених норм права, Судом встановлено протиправність дій Відповідача під час проведення реєстраційних дій, а отже, рішення, які прийняті Відповідачем підлягають скасуванню, оскільки вчинені в супереч вимогам закону.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме реєстрації права власності ТОВ "Вінукрмед" на: земельну ділянку площею 0,0503 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: НОМЕР_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_2), номер запису про право власності 15128417; нежитлову будівлю з прибудовами, загальною площею 773,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_4), номер запису про право власності НОМЕР_5 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 року (№21-41а16) у справі за позовом ОСОБА_7 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_8, держреєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві Сипчу Крістіни Миколаївни, ДРСУ, Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", ТОВ "Сол-Істейт", про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, скасування запису, зазначено, що спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, внаслідок чого колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК, внаслідок чого провадження у справі закрито.

Згідно з ч. 1 ст. 2442 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, суд вважає за доцільне відступити від правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 №21-41а16, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

У частині 1 статті 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно абзацу 7 частин 1 статті 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, в тому числі, іншим суб'єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У рішенні Верховний Суд України дійшов висновку, що спір у справі не є публічно-правовим, так як спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку Позивача, умов цивільно-правової угоди.

Поряд із цим, у рамках даної справи, виконання чи невиконання умов цивільно-правової угоди (договорів кредиту та іпотеки) не є безпосередньою підставою для звернення до адміністративного суду. Основні доводи Позивача ґрунтуються на протиправності дій Відповідача, як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, та полягають у тому, що відповідач не мав права прийняти спірні рішення та вчинити спірні реєстраційні дії без вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном (посвідчення відповідачем факту виникнення, переходу або припинення права власності на нерухоме майно не мало місце). Також позивач посилається на не дотримання нотаріусом вимог п.1 ч.1 ст.27 Закону. Тобто, у даній справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

До того ж, висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України безпосередньо не можуть бути застосовані до правовідносин між сторонами у даній адміністративній справі та не вказують на необхідність закриття провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, оскільки у справах, які були представлені Верховному Суду України на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї й тієї ж норми права, судами вирішувалось питання щодо належності способу звернення стягнення на предмет іпотеки, що застосований іпотекодержателем, належності порядку набуття останнім такого права за укладеними договорами та в подальшому набуття ним права власності на нерухоме майно, що було зареєстровано приватним нотаріусом.

Враховуючи наведене в сукупності, а також з метою дотримання положень ст. 17 КАС України, Суд приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 14.06.2016 у справі №21-41а16 та вирішення даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно індексний номер 30205092 від 24.06.2016 та індексний номер 30205065 від 24.06.2016 р. та внесенню записів за даними рішеннями до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

3. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 30205092 від 24.06.2016 р. та індексний номер 30205065 від 24.06.2016 р., прийняті Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною.

4. Скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності ТОВ "Вінукрменд" на: земельну ділянку площею 0,0503 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: НОМЕР_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_2), номер запису про право власності 15128417; нежитлову будівлю з прибудовами, загальною площею 773,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_4), номер запису про право власності НОМЕР_5.

5. Стягнути судові витрати в сумі 1653,63 грн. на користь ОСОБА_1 шляхом їх безспірного списання з рахунків приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук