Справа № 147/1251/15-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 147/1251/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Костюк Г.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

08 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

секретар судового засідання: Бондаренко С.А.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити дій,

В С Т А Н О В И В :

29 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Тростянецького районного суду Вінницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити дій.

Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі, просила вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 має більше 22 років вислуги, у тому числі 12 років на прокурорських посадах.

28.07.2015 року звернувся до управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області, із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Додатком до протоколу від 03.08.2015 р. №790 управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області повідомило позивачу про відмову у призначенні йому пенсії з посиланням на Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-УІІІ, згідно з якими у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Не погодившись з отриманою відмовою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно застосував норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року, які не регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років.

Згідно з ч. 8 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Відмовляючи у здійсненні перерахунку пенсії позивача, відповідач посилався на положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213, відповідно до якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Відповідно до матеріалів справи, на момент подання вказаної вище заяви, вислуга років позивача складала 22 роки, у тому числі на посадах прокурорів - більше 12 років.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та зобов'язання відповідача призначити по пенсію відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача в апеляційній скарзі на п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-УІІІ, відповідно до якого, з 1 червня 2015 року всі пенсії, у тому числі спеціальні призначаються на загальних підставах, зокрема відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

В даному випадку суд звертає увагу на те, що на час прийняття вищезазначеного Закону № 213-УІІІ від 02 березня 2015 року, а також з 1 червня 2015 року до 15 липня 2015 року діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ, яким регулювались питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України (ст. 50-1 Закону).

Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність з 15 липня 2015 року у зв'язку з набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, яким визначено та на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України (стаття 86).

Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який вступив в дію з 15 липня 2015 року, визначено спеціальний вид пенсійного забезпечення для працівників прокуратури України.

Позивач звернувся до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії 28 липня 2015 року, тобто в період дії Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Окрім того, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) «надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті».

Будь які зміни до статті 86 вказаного Закону № 1697-VІI щодо відсутності (скасування) права працівників прокуратури України на звернення до державних органів Пенсійного фонду України на призначення пенсії за вислугу років законодавцем, Верховною Радою України, на сьогоднішній день не внесені.

Положення цієї статті є чинними і дають право працівникам прокуратури України за наявності на день звернення необхідної вислуги років та стажу роботи на посадах прокурорів, звертатися до органів Пенсійного фонду України із заявами про призначення відповідної пенсії за вислугу років.

Окрім того, у справі Щокін проти України (рішення від 14 жовтня 2010 року п. 56-58) Європейський суд з прав людини зазначив, що на думку Суду, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

У справі, що розглядається, органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати прибуткового податку.

Вищевикладених міркувань достатньо, щоб Суд дійшов висновку, що втручання у майнові права заявника було незаконним для цілей статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім того, колегія суддів під час розгляду справи враховує, що позивач на момент звернення до управління Пенсійного фонду набув право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який вступив в дію 15 липня 2015 року, і на який не може поширюватись дія Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213.

Враховуючи встановлені у справі обставини, положення Закону, що регулює спірні правовідносини, а також практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VІІІ підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

На підставі викладених обставин та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для призначення позивачу з 15.09.2015 року пенсії за вислугу років згідно з ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII відповідно до поданої заяви.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 09 вересня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5