Справа № 816/1122/16
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року м.ПолтаваСправа № 816/1122/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кисличенко О.В.,

представника позивача - Ринденко Т.Г.,

представника відповідача - Боровик Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Мічуріна" до Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма"Мічуріна" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15 червня 2015 року про донарахування податку на додану вартість у розмірі 69288 грн. та нарахованих штрафних санкцій у розмірі 34644 грн.,

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15 червня 2016 року про донарахування грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 22075,82 грн, в тому числі основна сума - 12279,69 грн., штраф - 7611,43 грн., пеня - 2184,70 грн.,

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15 червня 2016 року про застосування суми штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки в розмірі 25672,76 грн.

08 вересня 2016 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог (т.2 а.с. 193 зворотній бік) у які останній просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 15 червня 2015 року про донарахування податку на додану вартість у розмірі 67534 гривень та нарахованих штрафних санкцій у розмірі 33767 гривень.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15 червня 2016 року про донарахування грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 12292 гривень 64 копійки, в тому числі основна сума 7195 гривень 78 копійок, штраф 3737 гривень 19 копійок, пеня 1359 гривень 67 копійок.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15 червня 2016 року про застосування суми штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки в розмірі 24611 гривень 84 копійки.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, про безпідставність та необгрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Стверджував, що відповідач неправомірно дійшов до висновку щодо нарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість. Наполягав на тому, що ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" сумлінно веде бухгалтерський облік, а саме: належним чином оформлює авансові звіти про використання коштів, наданих на відрядження під звіт, в яких зазначається підтвердження факту витрачання підзвітних сум. Вказував, що відповідачу надавалися належним чином оформлені платіжні документи (квитанції, фіскальні чеки за послуги Укрпошти, ТТН Нової пошти), які підтверджують сплату готівкових коштів та свідчать про факт проведення розрахунку та були надані квитанції Укрпошти для запису прийнятих платежів та плати за послуги.

Відповідач проти позову заперечував, вказуючи на правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Зазначив, що надані до перевірки документи оформлені з порушенням, а саме не містять усіх необхідних реквізитів. Наполягав на тому, що витрати платника податку не пов'язані із веденням господарської діяльності, такі витрати не підлягають включенню до складу валових витрат та вважаються витратами, спрямованими на фінансування особистих потреб фізичних осіб.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Мічуріна" () зареєстровано як юридична особа 10 лютого 2000 року та перебуває на обліку в Кременчуцькій ОДПІ (т.1 а.с. 132).

У спірному періоді позивач являвся платником податку на додану вартість, що не заперечується сторонами.

З 25 квітня 2016 року по 25 травня 2016 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 77. пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Мічуріна" по питанню дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року, законодавства про збір та облік єдиного соціального внеску за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2015 року.

За результатами перевірки 08 червня 2016 року складено акт №202/16-31-14-01-09/30827141 (т.1 а.с. 11-40), за висновками якого встановлено порушення ТОВ "Агрофірма "Мічуріна":

- пункту 189.1 статті 189, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.6, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), встановлення заниження ПДВ по сульськогосподарським деклараціям всього у сумі 69288 грн., в тому числі за грудень 2013 року в сумі 1754 грн., за квітень 2014 року в сумі 6800 грн., за грудень 2015 року в сумі 60734 грн.;

- підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14, підпункту 164.2.11 пункту 164.2 статті 164, абзацу "е" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 164.5 статті 164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 170.9 статті 170, абзацу "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб за перевіряємий період на загальну суму 12279,69 грн.;

- пункту 3.1, 3.2, 7.39, 7.41 "Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні", затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року №637 зі змінами та доповненнями.

На підставі акту перевірки від 08 червня 2016 року №202/16-31-14-01-09/30827141 контролюючим органом складено 15 червня 2016 року податкові повідомлення-рішення:

- № (т.1 а.с. 41), яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 25672,76 грн.;

- № (т.1 а.с. 42), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 22075,82 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 12279,69 грн., за штрафними санкціями в розмірі 7611,43 грн. та пеня в розмірі 2184,70 грн.;

- № (т.1 а.с. 43), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 139302 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 69288 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 34644 грн.

Позивач, не погоджуючись із позицією відповідача щодо правомірності збільшення йому суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в частині нарахування податку на додану вартість у розмірі 67534 гривень та штрафних санкцій у розмірі 33767 гривень, податку на доходи фізичних осіб в розмірі 12292 гривень 64 копійки, в тому числі основна сума 7195 гривень 78 копійок, штраф 3737 гривень 19 копійок, пеня 1359 гривень 67 копійок та застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки в розмірі 24611 гривень 84 копійки, звернувся до суду з вимогою про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо взаємовідносин ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" із ТОВ "Мега-трейд", судом встановлені наступні обставини.

17 квітня 2014 року між ТОВ "Мега-трейд" (продавець) та ТОВ "Агрофірма "Мічуріна"(покупець) укладено договір купівлі-продажу №3 (т.1 а.с. 71).

За умовами договору продавець зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити ролік нижній (102*650) у кількості 200 шт. Загальна вартість товару становить 40800 грн. Продавець відвантажує товар покупцю протягом двох календарних днів з моменту отримання заявки (усна або письмова). Доставка товару виконується кур'єрською службою - ТОВ "Нова пошта", "склад-склад", склад №1 у м.Глобине або доставляється продавцем покупцю. Якість товару повинна відповідати чинним державним стандартам. Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом одного року з дати підписання.

На виконання досягнутої домовленості позивачем отримано від вказаного контрагента товар - ролік нижній (102*650) кількістю 200 шт. на загальну суму 40800 грн. в тому числі ПДВ в розмірі 6800 грн.

За наслідками здійснення господарських операцій із ТОВ "Мега-трейд" останнім виписано позивачу: видаткову накладу №3 від 17 квітня 2014 року (т.1 а.с. 72) та податкову накладну №3 від 17 квітня 2014 року (т.2 а.с. 195).

Розрахунок за придбаний товар здійснювався позивачем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Мега-Трейд", що підтверджується банківськими виписками (т.1 а.с. 74).

Поставка товару здійснювалася ТОВ "Лан-Агро", на замовлення ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" що підтверджується товарно-транспортною накладною, договором підряду №25 від 17 квітня 2014 року №25, актом №П-0000034 здачі-приймання робіт (надання послуг), (т.1 а.с. 73, т.2 а.с. 18-19).

На підтвердження подальшого використання придбаного товару позивачем надано акт списання №П-0000774 від 30 листопада 2014 року (т.2 а.с. 15).

Крім того, як слідує із Інвентаризаційного опису інших необоротних активів та запасів від 01 квітня 2016 року залишок фактично наявних роликів 102*650 складає 120 шт. (т.2 а.с. 16).

З пояснень представника позивача судом встановлено, що придбаний у ТОВ "Мега-Трейд" товар необхідний ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" для здійснення власної господарської дільності.

Щодо посилань відповідача на відсутність акту приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей та сертифікатів, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність таких документів не може ставити під сумнів здійснення господарської операції, якщо наявні інші документи, які підтверджують фактичне виконання договору купівлі-продажу №3 від 17 квітня 2016 року.

Отже, позивачем, на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних бухгалтерських документів, правомірно включено суму податку на додану вартість в розмірі 6800 грн. до складу податкового кредиту та відображено у податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Крім того суд зазначає, що чинним законодавством України на учасників цивільно-правових відносин, які є платниками податків, не покладено обов'язку та не визначено право перевірки відповідності законодавству статусу контрагентів, в т.ч. перебування за місцезнаходженням, та дотримання ними вимог податкового законодавства. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Статтею 198 ПК України не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ по товарах, послугах отриманих від продавця, в разі порушення ним умов податкового законодавства, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг).

Згідно з частини другої статті 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 2442 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

При вирішенні справи судом встановлено, що 31 січня 2011 року Верховним Судом України винесена постанова у справі за позовом закритого акціонерного товариства "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

В рішенні Верховного суду України по цій справі зазначено, що у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2008 року у справі N 21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі N 21-573во10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковими для правозастосування органами правосуддя.

Європейський суд з прав людини в ухвалених Рішеннях, а саме у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Щодо встановленого під час перевірки заниження ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" у грудні 2015 року податкових зобов'язань на суму 60734 грн., судом встановлені наступні обставини справи.

18 листопада 2011 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" укладено договір застави №PL-11-554/28-4 (т.1 а.с. 182-194).

Відповідно до вказаного договору предметом застави можуть бути: майно (включаючи речі, цінні папери, майнові права), що є власністю заставодавця на момент укладення договору застави.

На виконання вищевказаного договору ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" надала Інвентаризаційне підтвердження №12 від 22 грудня 2015 року та балансову довідку від 22 грудня 2015 року №380/1 (т.1 а.с. 241-242), відповідно до яких предметом застави є соя кількістю 47,161 тон, яка знаходиться за адресою: вул. Курченка, 1а, м.Глобино, Полтавська область.

29 грудня 2015 року ТОВ "Агрофірма "Мічуріна", на підставі листа-згоди АТ "ОТП Банк" №28-3-1/806 від 29 грудня 2015 року (т.1 а.с. 70), здійснило продаж сої, що перебувала в заставі, на підтвердження чого позивачем надано: договора купівлі-продажу, видаткові та податкові накладні (т.1 а.с. 44-50).

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно підпункту 196.1.2 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування операції з передачі майна в заставу (іпотеку) позикодавцю (кредитору) та/або в забезпечення іншої дійсної вимоги кредитора, повернення такого майна із застави (іпотеки) його власнику після закінчення дії відповідного договору, якщо місце такої передачі (повернення) знаходиться на митній території України.

Відповідно до пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

Згідно наданої ТОВ "Агрофірма Мічуріна" довідки від 12 серпня 2016 року №262 (т.2 а.с. 121) структура виробничої собівартості 1 тони сої за 2015 рік становила 6951,04 грн., в тому числі насіння 656,71 грн., мінеральні добрива 28,63 грн., пальне і мастильні матеріали 600,37 грн., оплата послуг і робіт сторонніх організацій 4799,64 грн., решта матеріальних витрат 865,69 грн.

Виходячи з вищевикладеного платник податків повинен нараховувати податкові зобов'язання на суму ПДВ, яку було включено до податкового кредиту при придбанні матеріальних витрат, що використані при вирощуванні сільськогосподарської продукції.

Як встановлено в ході судового розгляду виведення товару із подальшим продажем відбулося в одному звітному періоді, а саме - грудні 2015 року.

Відповідно до наданої позивачем розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року (т.1 а.с. 56), ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" в Розділі I Податкові зобов'язання відобразила обсяги постачання сої виведеної із застави та суми податку на додану вартість.

Так, по платнику податку-покупець індивідуальний податковий номер 88 сума податку на додану вартість складає 89400 грн., а по платнику податку-покупець індивідуальний податковий номер 85 сума податку на додану вартість складає 41083,33 грн.

З вищевикладеного слідує, що позивач при реалізації сої та визначенні податкових зобов'язань у грудні 2015 року врахував її виробничу собівартість.

Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено порушення ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" пункту 198.5 та пункту 189.1 Податкового кодексу України, в частині заниження податкових зобов'язань за грудень у розмірі 60734 грн.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню № від 15 червня 2016 року про застосування суми штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки в розмірі 24611 гривень 84 копійки, судом встановлено наступні обставини справи.

Порядок видачі готівкових коштів під звіт або на відрядження регулюється Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 (надалі - Положення № 637), пунктом 3.1 якого визначено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Розрахунковий документ - документ встановлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (пункт 1.2 Положення № 637).

Згідно з пунктом 7.39 Положення №637 під час перевірки звітів про використання коштів для вирішення господарських питань особлива увага приділяється дотриманню підзвітними особами встановлених термінів складання та подання до бухгалтерії відповідних звітів, своєчасність повернення до каси підприємств залишку невикористаних коштів (одночасно з відповідним звітом), наявність оригіналів підтвердних документів, їх погашення тощо. Крім того, ураховується те, що подання звітів про використання коштів із порушенням установлених термінів може дозволятися лише у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю підзвітної особи або за інших обставин, що мають документальне підтвердження.

Пунктом 7.41 Положення №637 визначено, що під час перевірки правильності оформлення видачі готівки під звіт як на відрядження, так і на інші потреби встановлюється достовірність підтвердних документів, що додаються до звітів про використання коштів.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

Згідно статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Відповідно до Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 01 грудня 2000 року №614 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) квитанції на послуги підприємств поштового зв'язку повинні містити обов'язкові реквізити: написи, позначення та інші елементи бланка квитанції, визначені затвердженими формами; ідентифікаційний код за ЄДРПОУ підприємства зв'язку, номер квитанції, загальну суму розрахунку, відбиток календарного штемпеля місця приймання.

Так, в матеріалах справи містяться наступні авансові звіти: від 25 грудня 2015 року ОСОБА_3, на суму 325 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту надано ТТН "Нова пошта" №1174 (т.1 а.с. 76), від 25 листопада 2015 року ОСОБА_3, на суму 110 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту надано ТТН "Нова пошта" №5177 (т.1 а.с. 77), від 18 листопада 2015 року ОСОБА_4, на суму 35 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту надано ТТН "Нова пошта" "5322 (т.1 а.с. 78), від 16 листопада 2015 року ОСОБА_4, на суму 55 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №7272 (т.1 а.с. 79), від 09 листопада 2015 року ОСОБА_4, на суму 91 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №6882 (т.1 а.с. 80), від 03 листопада 2015 року ОСОБА_3, на суму 204,97 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано квитанцію до прибуткового касового ордеру (т.1 а.с. 81), від 09 жовтня 2015 року ОСОБА_4, на суму 35 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №4346 (т.1 а.с. 82), від 13 жовтня 2015 року ОСОБА_5, на суму 6 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано квитанцію Укрпошта (т.1 а.с. 83), від 06 жовтня 2015 року ОСОБА_6, на суму 113,32 грн., призначення авансу: господарські потреби, до авансу додано копію чеку РРО від 06 липня 2015 року (т.1 а.с. 84-85), від 28 вересня 2015 року ОСОБА_4, на суму 135 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано ТТН №2684, №7563 (т.1 а.с. 86), від 29 вересня 2015 року ОСОБА_5, на суму 2987, 34 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано квитанції про приймання поштового переказу Укрпошта № 0/386, 0/387, 0/388 (т.1 а.с. 87), від 08 вересня 2015 року ОСОБА_4, на суму 26,50 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано квитанцію Укрпошта (т.1 а.с. 88), від 01 вересня 2015 року ОСОБА_7, на суму 3440,29 грн., до звіту додано квитанції про приймання поштового переказу Укрпошта №4/79, 3/79, 5/79 (т.1 а.с. 89), від 27 серпня 2015 року ОСОБА_5, на суму 8,25 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано квитанцію Укрпошта (т.1 а.с. 90), від 26 серпня 2015 року ОСОБА_3, на суму 475 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №7 (т.1 а.с. 91), від 20 серпня 2015 року ОСОБА_3, на суму 270 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №2 (т.1 а.с. 92), від 12 серпня 2015 року ОСОБА_3, на суму 35,40 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано квитанцію Укрпошта (т.1 а.с. 94), від 11 серпня 2015 року ОСОБА_7, на суму 2745,94 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано квитанції про приймання поштового переказу Укрпошта №1/109, 1/108, 1/107 (т.1 а.с. 95), від 31 липня 2015 року ОСОБА_7, на суму 2359,79 грн., до звіту додано квитанції про приймання поштового переказу Укрпошта №3/364, 3/365 (т.1 а.с. 96), від 14 липня 2015 року ОСОБА_8, на суму 509 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №1 (т.1 а.с. 97), від 03 червня 2015 року ОСОБА_7, на суму 3109,99 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано квитанції про приймання поштового переказу Укрпошти №5/20, 5/21, 5/22 (т.1 а.с. 98-99), від 19 червня 2015 року ОСОБА_5, на суму 28,50 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано квитанцію Укрпошта (т.1 а.с. 100), від 11 червня 2015 року ОСОБА_5, на суму 130 грн., призначення авансу: господарчі потреби, до звіту додано товарний чек Обласне комунальне підприємство "Глобинське видавництво" "Поліграфсервіс" (т.1 а.с. 101), від 16 квітня 2015 року ОСОБА_7, на суму 3669,61 грн., до звіту додано квитанції про приймання поштового переказу Укрпошти №9/217, 9/218, 9/216 (т.1 а.с. 102), від 28 жовтня 2014 року ОСОБА_4, на суму 45 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №7472 (т.1 а.с. 103), від 29 вересня 2014 року ОСОБА_4, на суму 58 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №7508 (т.1 а.с. 104), від 17 вересня 2014 року ОСОБА_4, на суму 16 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №0660 (т.1 а.с. 105), від 13 серпня 2014 року ОСОБА_4, на суму 405 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №22223 (т.1 а.с. 107), від 06 серпня 2014 року ОСОБА_4, на суму 22 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №8898 (т.1 а.с. 108), від 17 червня 2016 року ОСОБА_9, на суму 983,78 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано чек "Надєжда Рітейл" (т.1 а.с. 109), від 28 травня 2014 року ОСОБА_4, на суму 670 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №5484 (т.1 а.с. 110), від 12 квітня 2014 року ОСОБА_4, на суму 35 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №8497 (т.1 а.с. 111), від 10 квітня 2014 року ОСОБА_4, на суму 50 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано ТТН №5013 (т.1 а.с. 112), від 28 березня 2014 року ОСОБА_10, на суму 268,52 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано квитанцію ПАТ "Райффайзенбанк" (т.1 а.с. 113), від 19 лютого 2014 року ОСОБА_4, на суму 26 грн., призначення авансу: на господарські потреби, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №7736 (т.1 а.с. 114), від 18 лютого 2014 року ОСОБА_4, призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано ТТН №4341 (т.1 а.с. 115), від 15 лютого 2014 року ОСОБА_4., на суму 25 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №4341 (т.1 а.с. 115), від 19 грудня 2013 року ОСОБА_11, на суму 133,65 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано квитанцію Укрпошта №1285/7 (т.1 а.с. 117), від 21 жовтня 2013 року ОСОБА_4, на суму 47 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано ТТН №1268 (т.1 а.с. 118), від 17 жовтня 2013 року ОСОБА_12, на суму 41 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано ТТН №6354 (т.1 а.с. 119), від 28 серпня 2013 року ОСОБА_4, на суму 17 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №9593 (т.1 а.с. 120), від 22 серпня 2013 року ОСОБА_5, на суму 276,03 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано квитанції про сплату земельного податку з фізичних осіб (т.1 а.с. 121), від 19 серпня 2013 року ОСОБА_5, на суму 663 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано квитанцію Приватбанк від 19 серпня 2013 року (т.1 а.с. 122), від 30 липня 2013 року ОСОБА_13, на суму 850 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано квитанцію банку ПАТ "Полтавабанк" (т.1 а.с. 123), від 23 липня 2013 року ОСОБА_5, на суму 359 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано квитанцію Приватбанк" (т.1 а.с. 124-125), від 12 червня 2013 року ОСОБА_13, на суму 686 грн., призначення авансу: господарські потреби, до звіту додано квитанцію банку ПАТ "Полтавабанк" (т.1 а.с. 127), від 20 червня 2013 року ОСОБА_4, на суму 121 грн., до звіту додано ТТН "Нова пошта" №7825 (т.1 а.с. 128), від 13 червня 2013 року ОСОБА_4, на суму 36 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №8370 (т.1 а.с. 129), від 12 серпня 2013 року ОСОБА_4, на суму 21 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано ТТН "Нова пошта" №7258 (т.1 а.с. 130), від 05 червня 2013 року ОСОБА_9, призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано чек РРО №220783 (т.1 а.с. 131), від 16 квітня 2014 року ОСОБА_5, на суму 224 грн., до звіту додано накладну №4 Укрпошти (т.2 а.с. 41), від 17 січня 2014 року ОСОБА_5, на суму 160 грн., призначення авансу: господарські витрати, до звіту додано квитанція Укрпошти №928/4 (т.2 а.с. 53-54), від 25 вересня 2014 року ОСОБА_5, на суму 117,50 грн., до звіту додано реєстр для запису поштових переказів (т.2 а.с. 67-68), 03 березня 2015 року ОСОБА_3, на суму 98,70 грн., до звіту додано накладна Укрпошти на відправлення (т.2 а.с. 80-81), від 04 березня 2015 року ОСОБА_5, на суму 117,50 грн., до звіту додано накладну Укрпоштина відправлення (т2 а.с. 89), 25 листопада 2015 року ОСОБА_5, на суму 140 грн., до звіту додано накладну Укрпошти (т.2 а.с. 110), 07 жовтня 2013 року ОСОБА_5, на суму 214 грн., до звіту додано квитанція Укрпошти №137/28 (т.2 а.с. 128), 26 грудня 2013 року ОСОБА_5, на суму 150 грн., до звіту додано накладну Укрпошти на відправлення та квитанції (т.2 а.с. 135), від 14 серпня 2014 року ОСОБА_5, на суму 179,50, до звіту додано квитанцію Укрпошти №161/37 (т.2 а.с. 139), від 24 грудня 2014 року ОСОБА_5.М., на суму 117,50 грн., до звіту додано накладну Укрпошти (т.2 а.с. 143), від 15 січня 2015 року ОСОБА_5, на суму 98,40 грн., до звіту додано накладну Укрпошти та квитанцію (т.2 а.с. 168-169), від 14 травня 2015 року на суму 12 грн., до звіту додано квитанцію Укрпошти №1016/53 (т.2 а.с. 173), від 10 липня 2015 року ОСОБА_4, на суму 270 грн., до звіту додано рахунок на оплату №4807 від 09 липня 2015 року ТОВ "ЕТЦ" (т.2 а.с.174), від 08 вересня 2015 року ОСОБА_5, на суму 140 грн., до звіту додано накладну Укрпошти та квитанцію №1016/61 (т.2 а.с. 175-176), від 24 грудня 2014 року ОСОБА_5, на суму 117,50 грн., до звіту додано накладну Укрпошти та квитанцію №161/81 та квитанцію (т.2 а.с. 142-143).

Досліджені судом вищевказані документи, додані до авансових звітів, підтверджують витрату коштів на господарські потреби ТОВ "Агрофірма "Мічуріна", а тому суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15 червня 2016 року про застосування суми штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки в розмірі 24611 гривень 84 копійки

Щодо донарахування ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 12292 гривень 64 копійки, в тому числі основна сума 7195 гривень 78 копійок, штраф 3737 гривень 19 копійок, пеня 1359 гривень 67 копійок, судом встановлені наступні обставини справи.

Так, позивач подаючи уточнення до позовної заяви про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15 червня 2016 року не погоджується із донарахуванням грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 12292,64 грн., яка складається з 4340,30 грн. недоотримання ПДФО з урахуванням коефіцієнту 1,176471 і ставки податку 15%, 17% грн. внаслідок встановленого контролюючим органом порушення пункту 3.1, 3.2, 7.39, 7.41 "Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні" та з 2855,48 грн. внаслідок встановлення під час перевірки перерахування ТОВ АФ "Мічуріна" коштів, згідно рахунку-фактури №СФ-0000094 від 07 червня 2013 року та платіжного доручення №427 від 12 червня 2013 року в сумі 15529 грн. ТОВ "Подорож Бджоли" за авіаквиток Київ-Франкфурт-Монреаль-Франкфурт-Київ на ім'я ОСОБА_14, при цьому згідно табелю обліку робочого часу ОСОБА_15 не перебував у закордонному відрядженні.

Згідно підпункту 14.1.47. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 164.2.11 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу.

До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються: дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо (крім випадків передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку (абзац "е" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 164.5. статті 164 Податкового кодексу України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт.

Згідно підпункту 168.1.1. пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що кошти в розмірі 24611,84 грн. використані позивачем у власній господарській діяльності та визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення № від 15 червня 2016 року, яким встановлено порушення підпункту 3.1, підпункту 3.2 пункту 3, підпункту 7.39, підпункту 7.41 пункту 7 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", а тому суд приходить до висновку про безпідставність нарахування ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 4340,30 грн.

Щодо нарахування позивачу ПДФО в розмірі 2855,48 грн., судом встановлено наступне.

20 лютого 2013 року між СПД ОСОБА_15 (виконавець) та ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" (замовник) укладено договір про надання послуг №029/М (т.2 а.с. 177-178).

За умовами договору виконавець надає замовнику послуги, щодо науково-технічного процесу вирощування зернових сільськогосподарських культур.

07 червня 2013 року ТОВ "Подорож бджоли" виписано рахунок-фактуру №СФ-0000094 на оплату авіаквитка Київ-Франкфурт-Монреаль-Франкфурт-Київ на суму 15529 грн. (т.2 а.с. 179).

Відповідно до банківської виписки за 13 червня 2013 року вищевказаний рахунок був оплачений (т.2 а.с. 180).

Листом від 13 червня 2013 року ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" звернулася до ТОВ "Подорож бджоли" із листом №45 про повернення помилково перерахованих коштів в сумі 15530,50 грн. (т.2 а.с. 181).

16 червня 2014 року позивач звернувся із вимогою до ТОВ "Подорож бджоли" про повернення коштів (т.2 а.с. 182).

Відповідно до прибуткового касового ордеру №596 від 30 липня 2014 року прийнято від ТОВ "Подорож бджоли" повернення коштів в сумі 15529 грн. (т.2 а.с. 211-212).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вищевказані кошти не можуть являтися додатковим благом ОСОБА_15, а тому на них не може нараховуватися ПДФО.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15 червня 2016 року про донарахування грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 12292 гривень 64 копійки, в тому числі основна сума 7195 гривень 78 копійок, штраф 3737 гривень 19 копійок, пеня 1359 гривень 67 копійок. є правомірними та підлягають задоволенню.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 15 червня 2015 року про донарахування податку на додану вартість у розмірі 67534 гривень та нарахованих штрафних санкцій у розмірі 33767 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15 червня 2016 року про донарахування грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 12292 гривень 64 копійки, в тому числі основна сума 7195 гривень 78 копійок, штраф 3737 гривень 19 копійок, пеня 1359 гривень 67 копійок.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15 червня 2016 року про застосування суми штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки в розмірі 24611 гривень 84 копійки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області судові витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Мічуріна" у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 2073,08 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2016 року.

Суддя С.О. Удовіченко