Справа № 817/1120/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 серпня 2016 р.Р і в н е 817/1120/16
12год. 55хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_2

відповідача: представник Шпак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
до Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції
про визнання дії протиправними та зняття арешту на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про визнання дії протиправними та зняття арешту на нерухоме майно.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що на виконанні відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №№30328487 з примусового виконання вимоги УПФ України в м.Рівне про стягнення ОСОБА_2 заборгованості в сумі 1540,80 грн. В межах вказаного провадження, 16.05.2012 року було винесено постанову про накладання арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження. 21.05.2012 року відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції у зв'язку з повним виконанням вимоги та на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" ВП №30328487 було закінчено. Проте всупереч вимог ст.50 ЗУ "Про виконавче провадження"арешт з майна не знятий. Відтак просить визнати дії відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції в частині не зняття арешту з майна про виконавчому провадженню ВП № 30328487 протиправними та зняти арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 накладений по виконавчому провадженню ВП № 30328487 від 16.05.2012 року.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Вказав, що арешт на майно ОСОБА_2, накладений у рамках ВП №30328487, не знято. Пояснив, що виконавче провадження №30328487 було закінчено 21.05.2012 року на підставі п.8. ч.1. ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі повного фактичного виконання. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. Відтак, зняти арешт з майна ОСОБА_2 відділ ДВС Рівненського міського управління юстиції не має можливості оскільки виконавче провадження знищене. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що 07.12.2011 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №30328487 з виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне №Ф-1658у від 03.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 1540,80 грн.

16.05.2012 року постановою державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції, в межах виконавчого провадження №30328487, накладено арешт на все рухоме майно ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження.

21.05.2012 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції закінчено виконавче провадження №30328487 у зв'язку з повним виконанням вимоги Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне .

Згідно з витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, станом на 10.06.2016 року, арешт накладений постановою державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції від 16.05.2012 року на майно ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №30328487, не знято.

ОСОБА_2 звернувся із заявою до Рівненського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області проханням надати пояснення з даного приводу та зняти арешт з його майна.

Листом Рівненського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області №9402 від 19.07.2016 року ОСОБА_2 повідомлено про те, що зняти арешт накладений по виконавчому провадженню № 30328487 від 16.05.2012 року державний виконавець немає можливості, так як вищезазначене виконавче провадження було знищено у зв'язку з закінченням строків зберігання завершених виконавчих проваджень.

Згідно з актом про вилучення виконавчих проваджень для знищення, виконавче провадження ВП №30328487 про примусове виконання вимоги №Ф-1658у стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФ України боргу в сумі 1540,80 грн. знищене 25.02.2016 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до положень ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно положень ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження, в межах якого накладено арешт на все майно позивача, закінчене, а матеріали ВП знищені за закінченням терміну зберігання.

В той же час, відповідно до положень ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Керуючись вищезазначеними нормами чинного законодавства, відповідач зазначив у постанові про закінчення виконавчого провадження від 21.05.2012 року ВП №30328487 про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення, проте фактично арешт майна ОСОБА_2 не знято.

Відтак, дії Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції щодо не зняття арешту з майна по виконавчому провадженню ВП №30328487, накладеного 16.05.2012 року не відповідають вимогами закону та є протиправними.

Відповідно до п. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 Цивільного кодексу України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі прийняття рішення судом про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Проаналізувавши норми чинного законодавства та беручи до уваги те, що виконавче провадження ВП№30328487 закінчено, а матеріали ВП№30328487 знищено за закінченням терміну зберігання, суд вважає, що наявні законні підстави для зняття арешту з майна.

Таким чином, суд вважає за необхідне здійснити захист прав та інтересів позивача шляхом зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції зняти арешт з майна, накладений по виконавчому провадженню ВП №.05.2012 року, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції щодо не зняття арешту з майна по виконавчому провадженню ВП №30328487, накладеного 16.05.2012 року.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції зняти арешт з майна, накладений по виконавчому провадженню ВП №.05.2012 року.

Присудити на користь позивача ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.