Справа № 379/841/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Бойко М.Г. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року Справа № 379/841/16-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мамчура Я.С.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу пенсії, відповідно до довідки від 26.07.2016 р. № 193 про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження, виданої відділом освіти і науки Таращанської районної державної адміністрації Київської області;

- зобов'язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію, відповідно до довідки від 26.07.2016 р. № 193 про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження, виданої відділом освіти і науки Таращанської районної державної адміністрації Київської області.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини цієї справи та порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, потерпілим 1 категорії, інвалідом ІІ групи захворювання, якого пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Позивач перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області.

01.08.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії на підставі довідки від 26.07.2016 р. № 193 про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження, виданої відділом освіти і науки Таращанської районної державної адміністрації Київської області.

02.08.2016 р. відповідачем було прийнято рішення № 14 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю первинних документів, підтверджуючих факт виконання позивачем робіт в зоні відчуження.

Позивач, вважаючи протиправним зазначене рішення відповідача, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок його пенсії на підставі довідки від 26.07.2016 р. № 193 про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження, виданої відділом освіти і науки Таращанської районної державної адміністрації Київської області.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-XII (далі - Закон № 796-ХІІ), Порядком обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 (далі - Порядок № 1210), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Статтею 57 Закону № 796-ХІІ передбачено, що Обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення: менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців; не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - середньомісячний заробіток визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи; менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі.

Порядок обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, визначається Кабінетом Міністрів України.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, а також в евакуації населення на добровільній безплатній основі і стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджено відповідними документами, пенсія по інвалідності за їх бажанням обчислюється з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

У п. 1 Порядку № 1210 закріплено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

Частиною 4 статті 15 Закону № 796-XII визначено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями.

Відповідно до п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Отже, законодавством регламентовано право особи на визначення розміру її пенсії із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

При цьому, розрахунок пенсії здійснюється органами ПФУ на підставі відповідної довідки, виданої підприємством, установою, організацією, на якому працювала така особа.

Виходячи з цього, колегія суддів встановила, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, та інваліда ІІ групи, захворювання якого пов'язане з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС /Т.1 а.с. 20-22/.

У період з 22.05.1986 р. по 23.05.1986 р. включно позивач, працюючи в Міжшкільному комбінаті на посаді майстра автосправи, перебував у відрядженні в с. Новошепиличі зони відчуження і такий факт встановлений рішенням Таращанського районного суду Київської області від 26 листопада 1992 року у справі № 2-228/1992р., яке набрало законної сили /Т.1 а.с.4, 6, 23/.

На підставі та на виконання зазначеного судового рішення відділом освіти і науки Таращанської районної державної було проведено перерахунок заробітної плати позивача за період виконання робіт в зоні ЧАЕС з 22.05.1986 р. по 23.05.1986 р. включно /Т.1 а.с.4, 6/.

26.07.2016 р. відділом освіти і науки Таращанської районної державної адміністрації позивачу було видано довідку № 193 про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, в якій визначено розмір його заробітку, отриманого за час виконання робіт в зоні відчуження з 22.05.1986 р. по 23.05.1986 р. /Т.1 а.с.4/.

01.08.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою № 229, в якій просив прийняти зазначену довідку від 26.07.2016 р. № 193, призначити та виплачувати йому пенсію, відповідно до ст.54 Закону № 796-ХІІ та Постанови № 1210, додавши до заяви вказану довідку, копію листа відділу освіти і науки Таращанської рда та рішення Таращанського районного суду Київської області від 26 листопада 1992 року у справі № 2-228/1992р. /Т.1 а.с.3/.

02.08.2016 р. відповідачем було прийнято рішення № 14 про відмову в перерахунку пенсії позивача у зв'язку з відсутністю первинних документів, підтверджуючих факт виконання ним робіт в зоні відчуження в період з 22.05.1986 р. по 23.05.1986 р. включно. Крім того, у даному рішенні УПФУ, зокрема зазначено, що згідно акту зустрічної перевірки від 02.08.2016 р. № 114 відділу освіти і науки Таращанської рда встановлено, що позивач дійсно працював в Таращанському міжшкільному навчально-виробничому комбінаті з 01.09.1980 р. по 26.03.2012 р., який є підрозділом відділу освіти і науки Таращанської рда. Відділом освіти і науки Таращанської рда зведено особовий рахунок для нарахування заробітної плати позивача у 2016 році та проведено таке нарахування за роботу в зоні відчуження в с. Новошипеличі Чорнобильського району Київської області за період з 22.05.1986 р. по 23.05.1986 р. /Т.1 а.с. 5/.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що факт виконання робіт позивачем у зоні відчуження в період з 22.05.1986 р. по 23.05.1986 р. підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, тож, у відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, не потребує додаткового доведення, а довідка про заробіток позивача за роботу в зоні ЧАЕС у вказаний період видана за результатами перерахунку, здійсненого роботодавцем позивача на підставі вказаного судового рішення, і містить всі необхідні відомості для здійснення нарахування пенсії.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх і необхідних правових підстав для призначення позивачу пенсії, відповідно до вказаної довідки від 26.07.2016 р. № 193, протиправності рішення відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії на підставі вказаної довідки від 26.07.2016 р. № 193 та для задоволення даного адміністративного позову.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи було невірно застосовано до спірних правовідносин дію постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 р. № 207-7 колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки при вирішенні даної справи суд першої інстанції керувався іншими нормативно-правовими актами і, як вбачається з матеріалів справи, позивач не проходив службу в органах внутрішніх справ.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що оплата праці особам рядового і начальницького складу внутрішніх справ проводилась відповідно до Положення, затвердженого наказом МВС СРСР від 19.03.1984 р. № 090, яка не передбачала їх преміювання, а також, що ненормований робочий час встановлюється для осіб рядового і начальницького складу овс постановою Ради Міністрів СРСР від 23.10.1973 р. № 778, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги з підстав, зазначених вище.

Більш того, як вбачається з матерів справи, підставою для відмови відповідачем позивачу у задоволенні його вимог щодо призначення пенсії відповідно до довідки від 26.07.2016 р. № 193 були не ці обставини, а зовсім інші, на чому наголошено вище.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а апелянт, який є суб'єктом владних повноважень і відповідачем по справі, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів перед судом ті обставини, на які він посилається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Таращанського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову Таращанського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 14 вересня 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Мамчур Я.С