Справа № 803/1375/16
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

12 вересня 2016 року Справа № 803/1375/16

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Димарчук Т.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції Волинської області про визнання протиправною та скасування постанови.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції Волинської області (далі Другий відділ ДВС міста Луцька) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2016 року ВП №51950294 про примусове виконання виконавчого листа №601/809/15-ц від 01.08.2016 року.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З матеріалів позовної заяви слідує, що предметом оскарження у даному позові є постанова державного виконавця Другого відділу ДВС міста Луцька про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2016 року ВП №51950294 по примусовому виконанню виконавчого листа №601/809/15-ц від 01.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, виданого Кременецьким районним судом Тернопільської області у цивільній справі.

Позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, в зв'язку з чим слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 109 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Частиною першою статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

За правилами статті 383 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини 2 статті 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Статтею 386 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов міськрайонних судів у цивільних справах.

Така ж правова позиція викладена у постанові № 278а15 від 30 червня 2015 року колегії суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення постанови державного виконавця Другого відділу ДВС міста Луцька про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2016 року ВП №51950294 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, став виконавчий лист №601/809/15-ц виданий 01.08.2016 року Кременецьким районним судом Тернопільської області у цивільній справі.

Таким чином, оскільки позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену органом державної виконавчої служби на підставі виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області у цивільній справі, то на такий спір не поширюється юрисдикція адміністративного суду.

З наведених підстав суд відмовляє у відкритті провадження у даній адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 109 КАС України.

Крім того, оскільки провадження у цій справі не може бути відкрите, тому не підлягає розгляду і вирішенню по суті клопотання про забезпечення позову.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 109, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції Волинської області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з такою самою позовною заявою щодо якої постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз'яснити позивачу, що розгляд його справи віднесено до юрисдикції Кременецького районного суду Тернопільської області.

Ухвалу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.М. Димарчук