Справа № 459/2352/16-а
Суддя: Рудаков Д. І.
Дата ухвалення: 2016-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/2352/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2016 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Сокальського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

23.08.2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить визнати неправомірними дії останнього щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугу років та зобов'язати відповідача провести йому перерахунок цієї пенсії з розрахунку 90% від суми заробітної плати, зазначеної в довідці прокуратури Львівської області від 29.07.2016 року № 18/1193 без обмеження максимального розміру пенсійної виплати з урахуванням недоплаченої пенсії з 01.01.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 2003 року перебуває на обліку у відповідача як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру». Зазначив, що 29.07.2016 року звертався до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії у зв'язку з підвищенням посадових окладів працівників прокуратури у відповідності до постанови № 1013 від 09.12.2015 року. До звернення долучив довідку прокуратури Львівської області від 29.07.2016 року № 18/1193 про заробітну плату на посаді заступника прокурора. Відповідач своїм рішенням від 05.08.2016 року відмовив йому у задоволення заяви. Вважає, дану відмову протиправною, оскільки відповідач послався на норми законодавства, що не можуть бути застосовані до нього. Також вказав, що відповідач не мав підстав посилатися на норми Закону № 213 від 02.02.2015 року, так як він просив пенсію перерахувати, а не призначити, що є різними правовими категоріями. Відтак просить захистити свої права та задовольнити позов.

Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим. У запереченнях зазначив, що з 15.07.2015 року набрав чинності новий ЗУ «Про прокуратуру», відповідно до якого умови і порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається урядом. Вказав, що на сьогодні урядом не визначено умови та порядок проведення перерахунку пенсій працівникам прокуратури у зв'язку з упорядкуванням структури заробітної плати, тому у відповідача не має правових підстав для проведення такого перерахунку, адже відсутній механізм такого проведення. Крім цього, вказав, що немає підстав для задоволення вимог позивача щодо здійснення виплати у подальшому без обмежень, оскільки такі вимоги спрямовані на майбутній захист прав, які на час розгляду справи не порушені, і законодавством встановлено обмеження у розмірі пенсій. Разом з цим, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини спору, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 03.10.2003 року позивач перебуває на обліку у відповідача у зв'язку з призначенням пенсії за вислугу років відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№ 1789-ХІІ від 05.11.1991р.) в розмірі 90% від суми заробітної плати. Загальний розмір пенсії становить 5 792,44 грн.

04.08.2016 року позивач звернувся із заявою до відповідача про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням посадових окладів працівників прокуратури, з урахуванням довідки прокуратури Львівської області від 29.07.2016 року № 18/1193 про заробітну плату на посаді заступника прокурора Сокальського району Львівської області.

Відповідач відмовив у задоволенні заяви та перерахунку пенсії (рішення від 05.08.2016 року № 4677/05-33). Позиція відповідача зводиться до таких аргументів як відсутність визначеного урядом механізму проведення перерахунку пенсії працівникам прокуратури та покликань на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015р. №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», згідно якого у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються (перераховуються) відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

30.09.2015 року Кабінетом Міністрів України видано постанову № 763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505», якою затверджено структуру й умови оплати та нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» визначено у п. 3, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій з 01.12.2015 року підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

На підставі зазначених актів Кабінету Міністрів України у позивача як пенсіонера органів прокуратури, виникло право на перерахунок пенсії з 01.01.2016 року.

На думку суду, дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу, виходячи з розміру 90 % від суми заробітної плати, що зазначена у наданій ним довідці та без обмеження її максимального розміру, є неправомірними і такими, що порушують його гарантовані Конституційні соціальні права на пенсійне забезпечення.

Посилання відповідача на п.5 Прикінцевих положень Закону України №213-VIIІ є безпідставним, так як у згаданій нормі Закону обумовлено лише призначення, а не перерахунок раніше призначених пенсій.

Як встановлено судом, з 2003 року позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (у редакції на час призначення пенсії).

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі, зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч. 13 ст. 50-1 зазначеного Закону, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 цього ж Закону, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Як слідує із змісту ч.13 ст. 50-1 даного Закону, перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично утримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

Пунктом 2 розділу II "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011 року) передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, всі обмеження та зміни до законодавства, прийняті в наступні роки не стосуються пенсіонерів, які до 1 жовтня 2011 року вже отримували пенсію і мали гарантоване право на її перерахунок.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу та має пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Конституція України є нормами прямої дії. Нею передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з вимогами ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, Конституцією України.

Таким чином, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, а й перерахунок пенсії працівникам прокуратури, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, станом на час звернення за перерахунком.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділи здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовляють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції. Вони по суті є органом державної виконавчої влади і суб'єктами владних повноважень, а тому, керуючись вимогами ст. 19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Передбачена дефініція у п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII щодо скасування з 01 червня 2015 року норм пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до спеціальних законів, у тому числі, «Про прокуратуру», свідчить про те, що з 01.06.2015 не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства, що не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України "Про прокуратуру".

Питання про застосування цього Закону у часі регулюється згідно з ст.ст. 21,22 Конституції України, які гарантують людині, що її права і свободи, будучи невідчужуваними та непорушними, не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, ці закони, зміни до законів, не розповсюджуються на вже існуючі права і свободи людини, якщо вони звужують зміст та обсяг цих прав і свобод. Тому зазначена норма не може застосовуватися на раніше призначені пенсії під час їх перерахунку.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що при перерахунку пенсії позивачу як працівнику прокуратури, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках та порядок її перерахування, яка діяла на момент призначення пенсії і якою не встановлювалося обмежень щодо максимального розміру пенсії.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3 668-VІ від 08.07.2011 року, зокрема, до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві, та перехідні положення» названого Закону, обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим ним Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Як встановлено судом, позивачу пенсія була призначена у 2003 році, тобто до набрання чинності вказаним законом.

З огляду на викладене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі і Законом України «Про прокуратуру».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, справа № 1-7/99), за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, згідно з якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Як слідує із змісту вищевказаних рішень Конституційного Суду України, розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21 -348а1 ), від 17 грудня 2013 року (справа №21 -445а13), від 06 жовтня 2015 року (справа № 21-2432а15).

Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед вимогам «доступності» та «передбачуваності». Відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для позбавлення особи права на перерахунок пенсії, що гарантоване законом. Також це не може бути підставою для відмови у захисті порушених прав людини і громадянина.

Посилання відповідача у своїх запереченнях на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» є необґрунтованими, тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності.

Разом з цим, таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, згідно з якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Таким чином, обсяг прав позивача не може бути звуженим і під час проведення перерахунку пенсії позивача повинна бути врахована норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках, без обмеження її граничного розміру.

За таких обставин, відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію, згідно довідки прокуратури Львівської області від 29.07.2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України Про прокуратуру» (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії), з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести н обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Надані відповідачем докази не можна оцінити як виконання обов'язку по доказуванню правомірності своїх дій.

Суд вважає, що рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії позивачу за вислугу років є протиправним, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Поряд з цим, суд вважає слушними аргументи представника відповідача, який звертав увагу на приписи ст. 99 КАС України. Відповідно до останньої, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду 23 серпня 2016 року, предмет позову й позовні вимоги базуються на зобов'язанні відповідача здійснити відповідні перерахунки пенсії з урахуванням недоплаченої пенсії з 01.01.2016 року.

Однак позивачем не було надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - у межах шестимісячного строку до часу подання позову.

Відповідно до ч. 1ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, слід стягнути з відповідача в користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551, 20 грн. (квитанція від 19.08.2016 року).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 70, 71, 159-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Сокальського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови ОСОБА_3 у здійсненні перерахунку пенсії та виплати належної йому суми на підставі довідки прокуратури Львівської області від 29.07.2016 року № 18/1193 виходячи з 90 відсотків розміру місячного заробітку без обмежень максимального розміру за відповідною посадою з урахуванням недоплаченої пенсії з 23 лютого 2016 року.

Зобов'язати Сокальське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_3 пенсії на підставі довідки прокуратури Львівської області від 29.07.2016 року № 18/1192 виходячи з 90 відсотків розміру місячного заробітку без обмежень максимального розміру за відповідною посадою з урахуванням недоплаченої пенсії з 23 лютого 2016 року.

Стягнути з Сокальського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області в користь ОСОБА_3 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 копійок) понесених судових витрат по справі.

У іншій частині позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Червоноградський міський суд Львівської області суд в 10-денний строк з дня отримання копії постанови шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: Д. І. Рудаков