Справа № 2-а-4024/11
Суддя: Харченко О. П.
Дата ухвалення: 2011-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4024/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2011

25.02.2011 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в особі судді Харченко О.П. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Артемівському районі про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої соціальної надбавки до пенсії як дитині війни,-

ВСТАНОВИВ:

4.02.2011 року позивака звернулася до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Артемівському районі, в якому просить про стягнення невиплаченої соціальної надбавки до пенсії як дитині війни за період з 01.01.2010 р по 31.12.2010 р відповідно до ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війнив сумі 2836 грн. 60 коп.. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є дитиною війнив розумінні ЗУ Про соціальний захист дітей війниі має право на пільги, передбачені цим Законом. Зокрема, посилаючись на ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни, позивач вважає, що має право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Позивачка також вказала, що дії відповідача по невиплаті вказаної суми грубо порушили його законні права, позбавили права отримувати щомісячну доплату до пенсії в належному розмірі, що свідчить про нехтування правами громадян з боку відповідача і просив суд визнати такі дії неправомірними.

На момент розгляду справи заперечень від відповідача не надходило.

Ухвалою суду від 4.02.2011 року відкрито скорочене провадження у справі.

Відповідно до положень ст. 1832 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку скороченого провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від позивачеві за клопотанням поновлено строк для звернення до суду, бо суд дійшов висновку ,що його пропущено з поважних причин.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню , з таких підстав.

Відповідно до ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Статтею 105 КАС України визначено, які вимоги може містити адміністративний позов, тобто, особа не може звертатися до адміністративного суду з будь-якими вимогами, не визначеними зазначеними нормами .

Згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни" до дітей війни віднесені особи, які є громадянами України та яким на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років

Судом встановлено і не оспорюється сторонами, ОСОБА_1 згідно паспорту серії ВЕ 645325, народилася 6.03.1940 року, тобто станом на 2 вересня 1945 року їй виповнилось 11 років. Статус позивача як дитини війни підтверджується довідкою.

Позивачка є громадянкою України, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Артемівському районі Донецької області , отримує пенсію за віком, тому на неї у відповідності із Законом Про соціальний захист дітей війнирозповсюджується правовий статус дітей війни.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що не заперечується відповідачем, а відтак, на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний захист дітей війни", в тому числі і право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.

Позовні вимоги позивача про сплату несплаченої суму підвищення до пенсії за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 р. підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни( у редакції від 18 листопада 2004 року, чинній у 2010 році, дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком). .

Частиною 5 ст. 1 Закону України Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати № 1646-VІ від 20.10.2009 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 листопада 2009 року встановлений у розмірі 573 грн., з 1 січня 2010 року 695 гр., з 1 квітня 2010 року 706 гр., з 1 липня 2010 року 709 гр. з 01 жовтня 2010 року -723 грн.,з 01 грудня 2010 р. -734 грн.

Згідно довідки Управління Пенсійного Фонду в Артемівському районі позивачу щомісячна надбавка до пенсії, як дитині війни, сплачується з 01.01.2010 року по теперішній час у розмірі 49 грн. 80 коп. щомісячно .

Позивач звертався до відповідача з заявою про виплату не донарахованої суми соціальної допомоги. Листом відповідача йому було відмовлено у виплаті недорахованих сум.

Сторони не заперечують,що станом на день розгляду справи у суді недонараховані суми позивачу не виплачені .За таких обставин суд вважає дії відповідача по відмові у донарахуванні та виплаті недоплаченої суми на день розгляду справи у суді з боку відповідача неправомірними.

Враховуючи, що позивачу у 2010 році відповідачем сплачувалося підвищення до пенсії у розмірі 49 грн. 80 коп. щомісяця, суд вважає необхідним зобовязати відповідача здійснити донарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року включно в сумі 1949 грн.90 коп. виходячи з розрахунку

Січень березень 2010 р.:(695 грн. х 30% -49 грн.80 коп.)х 3 міс.= 476 грн.10 копійок

Квітень-червень 2010р. : (706 грн. х 30% - 49.80 гр.) х 3 міс.= 486 грн.

Липень-вересень 2010р. : (709 грн. х 30% - 49.80 грн.) х 3 міс. = 488 грн. 70 коп.

Жовтень-листопад 2010 р. :(723 грн.х30%-49.80 грн.)х2 міс.= 334 грн.20 коп.

Грудень 2010 р.: (734 грн..х30%-49.80 грн.): 31 дн. х 30 дн.=164 грн.90 коп.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача надбавки до пенсії, як дитині війни за вказаний період у розмірі 2836 грн. 60 коп. слід відмовити на суму 886 грн. 70 коп., оскільки вони не ґрунтуються на законі ,бо позивачем зроблено неправильний розрахунок .

Згідно ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена надбавка.

Стаття 9 Конституції України встановила ,що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного

законодавства України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України „Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду" від 23.02.2006 р., рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Згідно ст. 17 Закону України „Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Суд вважає необхідним зазначити, що посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги, оскільки реалізація особою права, яке повязане з отриманням бюджетних коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (в редакції від 09.07.2007) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Правовідносини, що виникають у процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу повязана з іншим принципом відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобовязань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це державна соціальна підтримка дітей війни, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи те, що позивачка є дитиною війни, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії.

Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобовязання держави забезпечити соціальний захист дітей війни.

Частиною 3 ст.46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Іншими словами, пенсії та інші види соціальних виплат що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Статтею 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" визначено, що прожитковий мінімум застосовується зокрема для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому частиною 3 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Враховуючи викладене, в контексті положень статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (в редакції від 22.05.2008) та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", суд вважає за можливе застосувати для визначення розміру щомісячної доплати до мінімальної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Виплата позивачу підвищення пенсії повинна відбуватися за рахунок коштів Державного бюджету України, оскільки статтею 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню частково з урахуванням тієї обставини, що позивачкою було невірно зроблено розрахунок і тому у цій частині позовних вимог слід відмовити.

.

Керуючись ст.ст.9, 19, 22, 46 Конституції України, ст.ст. 9, 69-71, 89, 94, 97,99- 102, 122,163 ,186 КАС України, ст.ст. 6, 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни,Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції №475/97-ВР від 17.07.1997 року , Законом України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини № 3477-1У ,Рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Артемівському районі про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої соціальної надбавки до пенсії як дитині війни за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 р ,- задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в Артемівському районі Донецької області по відмові у перерахунку та виплаті недоплаченої соціальної соціальної надбавки до пенсії як дитині війни ОСОБА_1 за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2010р. неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Артемівському районі Донецької області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 р. включно згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Артемівський міськрайонний суд до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя О. П.Харченко