Справа № 2а-9401/11/1609
Суддя: Яковенко Н. Л.
Дата ухвалення: 2012-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № < 2а-9401/11/1609
31.01.2012
Справа № 2а 9401 / 11
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 січня 2012 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Шевченко А.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель Полтавської області ОСОБА_3 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 17 листопада 2011 року звернувся до суду з позовом до державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель Полтавської області ОСОБА_3 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Посилався на те, що 09 листопада 2011 року отримав постанову державного інспектора з контролю за використанням та охороно земель Полтавської області ОСОБА_3 № 24 від 4 листопада 2011 року, згідно з якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КпАП України з накладенням штрафу на користь держави в сумі 850 грн.

Вважає постанову незаконною.

Вказував, що є фізичною особою субєктом підприємницької діяльності, питання виділення земельної ділянки для розміщення павільйону на території майданчика для відпочинку водіїв на автодорозі «Полтава-Гадяч» було погоджено з відповідними службами. Згідно розпорядження голови Диканської районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року затверджено акт вибору земельної ділянки, а рішенням виконавчого комітету Диканської районної в м. Полтаві ради від 25 червня 1997 року йому було надано дозвіл на відкриття дорожнього кафе на виділеній земельній ділянці. Вважає, що належний йому торгівельний павільйон розміщений на земельній ділянці у відповідності до норм чинного законодавства.

В поданій до суду позовній заяві просив суд скасувати як незаконну постанову державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель Полтавської області ОСОБА_3 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КпАП України, а провадження в справі закрити.

В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала, вважає, що позивачем вчинено дії, відповідальність за які передбачена ст. 53-1 КпАП України, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена уповноваженою особою та в межах чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 31 жовтня 2011 року щодо позивача ОСОБА_1 державним інспектором з контролю за використанням і охороною земель Полтавської області ОСОБА_3 складено протокол № 00024 про адміністративне правопорушення за ст. 53-1 КпАП України.

Згідно протоколу, ОСОБА_1 в порушення вимог ст. ст. 125, 126 ЗК України при використанні земельної ділянки (землі транспорту) орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в адміністративних межах Диканської селищної ради Полтавської області встановлено самовільне використання та використання не за цільовим призначенням (у комерційних цілях) земельної ділянки (землі транспорту).

Постановою державного інспектора з контролю за використанням і охороною земель Полтавської області ОСОБА_3 № 24 від 04 листопада 2011 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Статтею 53-1 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку самовільного зайняття земельної ділянки.

Як з протоколу про адміністративне правопорушення, так і з постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вбачається, що підставою для притягнення позивача до відповідальності зазначено порушення норм ст. ст. 96, 125, 126 ЗК України, зокрема, зазначено про самовільне зайняття та використання не за цільовим призначенням земельної ділянки.

Статтею 96 ЗК України передбачено обовязки землекористувачів.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 2 зазначеної статті право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Поняття самовільного зайняття земельної ділянки визначено в статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»- це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Позивач ОСОБА_1 в поданій до суду позовній заяві як на правову підставу користування земельною ділянкою посилається на рішення Диканської селищної ради № 212 від 25 червня 1997 року.

В той же час судом встановлено, що 11 червня 1997 року районною комісією складено акт вибору земельної ділянки під торгівельну діяльність на автошляху Полтава-Гадяч та обстежено земельну ділянку, яка знаходиться на території регіонального ландшафтного парку «Диканський» біля урочища «Дубове»в полості відводу під автошлях Полтава-Гадяч.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Диканської селищної ради народних депутатів від 25 червня 1997 року № 212 позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на відкриття дорожнього кафе на майданчику відпочинку водіїв по автотрасі «Полтава-Гадяч».

Відповідно до розпорядження № 196 голови районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року розглянуто заяву підприємця ОСОБА_1 про надання дозволу на торгівельну діяльність та затверджено акт від 11 червня 197 року вибору земельної ділянки під торгівельну діяльність підприємця ОСОБА_1 на автошляху Полтава-Гадяч.

Як вбачається з матеріалів справи, питання про надання позивачу ОСОБА_1 в користування земельної ділянки рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради народних депутатів від 25 червня 1997 року не приймалося, надано лише дозвіл на відкриття дорожнього кафе.

Статтею 23 ЗК України 1990 року, який діяв станом на 1997 рік, було передбачено, що документами, які посвідчують право на земельну ділянку, зокрема, право власності або право постійного користування землею, є державні акти, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних

депутатів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідний державний акт позивачу ОСОБА_1 не видавався.

Тому суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка використовується позивачем ОСОБА_1 хоча і за наявності рішення виконавчого комітету Диканської селищної ради № 212 від 26 червня 1997 року, але без відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування, в тому числі оренду, відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, тобто, з порушенням земельного законодавства.

Таке використанні позивачем земельної ділянки з порушенням земельного законодавства підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 31 жовтня 2011 року, та актом обстеження земельної ділянки, які складені державним інспектором Оробей О.В.

Тому суд приходить до висновку, що земельна ділянка використовувалася ОСОБА_1 без документів, які посвідчують право володіння або користування земельною ділянкою, що є порушенням ст. 125 Земельного кодексу України, а отже, в діях позивача в наявності склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КпАП України.

Згідно зі ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень суб'єктів владних повноважень слід перевіряти чи прийняті такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України на Законами України, з виконанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення ( вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення ( дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 238-1 КпАП України справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства у сфері використання та охорони земель, зокрема, за статтею 53-1 КпАП України розглядають органи державного контролю за використанням та охороною земель. Зазначеною статтею передбачено, що від імені таких органів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, державні інспектори з контролю за використанням та охороною земель відповідних територій.

Як встановлено судом, справа відносно позивача розглянута та відповідно накладено адміністративне стягнення державним інспектором з контролю за використанням і охороною земель ОСОБА_3, тобто належною особою в межах наданих їй повноважень.

Разом з тим, статтею 22 КпАП України передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, зокрема при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З урахуванням встановлених судом обставин, приймаючи до уваги наслідки вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, які не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним інтересам, правам та свободам інших осіб, враховуючи ступінь вини особи, суд вважає за можливе, як виняток, змінити постанову про накладення адміністративного стягнення № 24 від 04 листопада 2011 року державного інспектора з контролю за використанням і охороною земель Полтавської області ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КпАП України, скасувавши накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, звільнивши позивача від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Посилання представника позивача на пропуск строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановлених ст. 38 КпАП України, є безпідставним.

Відповідно до ст. 38 КпАП України адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.

Вчинене позивачем ОСОБА_1 правопорушення є триваючим.

Як встановлено судом, державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Полтавської області ОСОБА_3 порушення вимог земельного законодавства позивачем ОСОБА_1 було виявлено в результаті надходження матеріалів до Головного управління Держкомзему у Полтавській області з прокуратури Полтавської області та підтверджено актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 31 жовтня 2011 року.

При цьому ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 158-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити постанову про накладення адміністративного стягнення № 24 від 04 листопада 2011 року державного інспектора з контролю за використанням і охороною земель Полтавської області ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КпАП України, скасувавши накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, обмежившись усним зауваженням.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.Л.Яковенко