Справа № 550/491/16-а
Суддя: Ланна Я. О.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 550/491/16-а
Провадження № 2-а/550/7/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 вересня 2016 року

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі : головуючого - судді Ланни Я.О.,

при секретарях Тертичної Н.Ю., Литвин А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове справу за адміністративним позовом ПСП «Дружба» до Чапаєвської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення № 16 від 13.05.2016 року позачергової 8 сесії 7 скликання Чапаєвської сільської ради, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення № 16 від 13.05.2016 року позачергової 8 сесії 7 скликання Чапаєвської сільської ради про затвердження відсотку розміру пайової участі для ПСП «Дружба». В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що відповідачем на засіданні позачергової сесії було прийнято рішення № 16 від 13.05.2016 року, яким фактично було скасовано попереднє рішення № 5 від 30.01.2014 р. та збільшено розмір відсотку пайової участі ПСП «Дружба» з 0,15 до 5 відсотків від загальної кошторисної вартості будівництва об»єкта. Вважає дане рішення прийнято протиправно з порушенням норм регламенту та норм чинного законодавства, оскільки органи місцевого самоврядування не мають права скасовувати свої раніше прийняті акти індивідуального характеру в односторонньому порядку, що суперечить положенням Конституції України. Вважає, що ПСП «Дружба» не повідомлялось про розгляд зазначеного питання на сесї сілської ради, питання збільшення розміру пайової участі попередньо не обговорювалось на засіданні комісії, а сільський голова ОСОБА_2 взяв на себе функції судової влади через недоведеність в судовому порядку про зобов»язання Позивача до укладення Договору пайової участі .

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, зазначених вище.

Представники Чапаєвської сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають, що оскаржуване рішення прийнято правомірно, у відповідності із нормами діючого законодавства. Оскільки відповідач до прийняття об»єкта в експлуатацію договір не уклав, належні кошти щодо пайової участі для розвитку інфраструктури населеного пункту до прийняття оскаржуваного рішення, не вніс, вважають, що реалізації попереднього рішення не відбулось, а тому в задоволенні позову просили відмовити.

Заслухавши представника позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив, що ПСП «Дружба» на території Чапаєвської сільської ради збудувало комплекс по прийманню, зберіганню та сушці зернових та олійних культур. 19.11.2013 р. даний комплекс було введено в експлуатацію, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.10), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.11), рішенням № 6 від 11.12.2009 р. про передачу земельної ділянки в оренду та затвердження договору оренди земельної ділянки ПСП «Дружба» ОСОБА_4 (а.с.12), договором оренди земельної ділянки від 01.01.2010 р. (а.с.16), робочим проектом (а.с.17-19), декларацією про готовність об»єкта до експлуатації (а.с.190-197) та відповідачем не оспорюється.

Згідно ч.ч.2,3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту

полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Частиною 5 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва обєкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій

За змістом ч.6 та ч. 8 статті 40 вищевказаного Закону встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати в тому числі 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта - для нежитлових будівель та споруд. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва обєкта, з техніко-економічними показниками.

Частиною 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Рішенням від 23 від 26 грудня 2012 року XXI сесії VI скликання Чапаєвської сільської ради затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Чапаєве, Типовий договір та Положення про цільовий фонд (а.с.22-32), відповідно до яких замовники залучаються до участі у розвитку інфраструктури села на підставі договору про пайову участь.

Як встановлено судом, Рішенням № 4 від 30.01.2014 р. XXXI сесії VI скликання Чапаєвської сільської ради Чутівського району Полтавської області було визначено розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури села Чапаєве до 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об»єкта для нежитлових будівель та споруд. В цьому ж рішенні було зазначено про те, що фактичний розмір відсотків буде встановлюватися рішенням сесії по кожному забудовнику окремо на основі конкретних документів замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села, що підтверджують вартість будівництва об»єкта з техніко-економічними показниками. (а.с.99).

Рішенням № 5 від 30.01.2014 р. XXXI сесії VI скликання Чапаєвської сільської ради Чутівського району Полтавської області було визначено замовнику у розвитку інфраструктури с. Чапаєве, а саме ПСП «Дружба» - 0,15 відсотків пайової участі загальної кошторисної вартості будівництва об»єкта (а.с.100).

Як вбачається із матеріалів справи дане рішення протягом тривалого часу ПСП «Дружба», в тому числі станом на 13.05.2016 р., виконано не було, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури села Чапаєве з боку відповідача внесені не були,в зв»язку із чим рішенням № 16 від 13.05.2016 року позачергової 8 сесії 7 скликання Чапаєвської сільської ради (а.с.102) було внесено зміни до попереднього рішення № 5 тридцять першої сесії від 30.01.2014 р. та було збільшено розмір відсотку пайової участі ПСП «Дружба» з 0,15 до 5 відсотків від загальної кошторисної вартості будівництві об»єкта. Розмір пайової участі визначений рішенням № 16 від 13.05.2016 р. в межах граничного розміру, передбаченого п.1 ч.6 ст. 40 Закону України ««Про регулювання містобудівної діяльності».

Аналіз норм вищезгаданого закону дає підстави зробити висновок про те, що саме на замовника ( в даній справі ПСП «Дружба») покладається обв»язок звернутись до органу місцевого самоврядування щодо укладення договору про пайову участь. В даній справі зазначені норми закону дотримані ПСП «Дружбою» не були, тому суд не може взяти до уваги посилання позивача на ту обставину, що саме Відповідач мав би звернутись до Позивача із зверненням про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури села Чапаєве.

В обґрунтування своєї позиції по справі позивачем надано суду договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Чапаєве (а.с.111-115). Суд відноситься до даного доказу критично, оскільки, в даному договорі зазначена дата 12 лютого 2014 р., одже він укладений з порушення вимог ч.9 ст. 40 вищезгаданого Закону. Крім того, як вбачається із листування між сільською радою та ПСП «Дружбою», протягом 2013-2015 років сільський голова (на той час ОСОБА_5О.) звертався до керівника підприємства із проханням укласти угоду про пайову учсасть, при цьому суд звертає увагу на ту обставину, що останнє із цих звернень датовано 09.02.2015 р. (лист № 108). В даному листі сільський голова переконливо просить керівника ПСП «Дружба» заключити Угоду. Як вбачається із матеріалів справи примірник даного Договору від 12.02.2014 року отримав сільський голова лише через рік, а саме 12.02.2015 р. Але даний договір в Чапаєській сільській раді не реєструвався та не надходив, що підтверджується Довідкою сільської ради від 05.09.2016 р. № 805/02-47 та журналами реєстрації вихідної кореспонденції за відповідний рік. Не зареєстровано даний договір і в журналі реєстрації складених угод по пайовій участі. Одже суд вважає обгрунтованим посилання представника сільської ради сільського голови ОСОБА_2 на ту обставину, що йому не було відомо про існування вказаного договору.

В рішенні Конституційного Суду України по справі 1-9/2009 від 16 .04.2009 р. у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України зазначає, що В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом із тим, Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин

заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Аналіз даного рішення дає підстави суду дійти висновку про те, що не можливість скасування рішення органу місцевого самоврядування пов»язана із фактом його виконання та виникненням відповідних правовідносин між сторонами. Як вже зазначалось, на час прийняття оскаржуваного рішення, попереднє рішення сесії про пайову участь в розмірі 0,15 відсотків ПСП «Дружбою» виконано не було, а тому суд вважає, що сільська рада мала право його змінити прийнявши рішення на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Корнституцією та законами України, зокрема ч.3 ст. 24, ст. 25, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування». .

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржуване рішення прийнято сільською радою на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд не може взяти до уваги посилання позивача на ту обставину, що при прийнятті рішення сільською радою не було дотримано вимог регламенту, оскільки це спростовується даними протоколу засідання комісії з питань планування бюджету, фінансів та податків від 12.05.2016 р., та протоколу позачергової сесії від 13.05.2016 р. Як вбачається із даних протоколів «за» проголосувало 14 депутатів, рішення прийнято одноголосно. Не направлення цих документів на адресу представника позивача, не позбавляє відповідача права надати дані докази суду.

Суд не може взяти до уваги посилання представника позивача на ту обставину, що сільський голова не мав права ініціювати розгляд оспрюваного питання, оскільки статтею 53 регламенту передбачено, що голова має правотворчу ініціативу.

Оцінюючи докази, надані представником позивача суд відзначає, що дані, зазначені в протоколі засідання постійно діючої комісії з питань розгляду звернень громадян при райдержадміністрації від 15.08.2016 р. № 6 яким рекомендовано Чапаєвській сільській раді рішення про підвищення розміру сплати відсотків визнати таким, що втратило чинність, мають лише рекомендаційний а не нормативний характер та є думкою членів цієї комісії.

Листування ПСП «Дружба» із сільською радою стосовно Договору № 1 від 12.02.2014 р. після прийняття об»єкта в експлуатацію не спростовує висновків суду про правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст.6 -11,71,161,163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 09 вересня 2016 року.

Суддя Я. О. Ланна