Справа № 701/657/16-а
Суддя: Калієвський І. Д.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №701/657/16-а
Провадження №2-а/701/7/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - І.Д.КАЛІЄВСЬКОГО

при секретарі - Г.І.БАЙДУЖІЙ

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до відповідача із позовом про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 10 грудня 2008 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 5 листопада 1991 року № 1789-ХП Маньківським районним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області позивачу призначена пенсія за вислугу років в розмірі 80 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. 7 жовтня 2013 року позивач був звільнений з роботи в органах прокуратури України (з посади прокурора Монастирищенського району Черкаської області) згідно наказу Генерального прокурора України № 477к від 07.10.2013 року за власним бажанням. Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» працівникам державних установ, у тому числі органів прокуратури, підвищено заробітні плати. Відповідно до пункту 6 постанови вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 грудня 2015 року. Згідно з довідкою прокуратури Черкаської області № 18-108 від 13 травня 2016 року вказане підвищення заробітної плати суттєво впливає на розмір позивача. На підставі цієї довідки позивач звернувся до Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області з заявою про перерахунок раніше призначеної йому пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХII. 1 червня 2016 року Уманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №-213-VIII відмовило позивачу у проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 5 листопада 1991 року. Позивач вважає дії Уманського об'єднаного управління Пенсійного - фонду України Черкаської області про відмову в перерахунку йому пенсії неправомірними і такими, що порушують його Конституційні права на соціальний захист та пенсійне забезпечення. Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення,за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Згідно з ч. 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» розмір-виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), не включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором, того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або-на будь-які, 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням: за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній, роботі. За змістом частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. За правилом частини тринадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи, та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку. Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. За приписом статті 22 Основного Закону України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та-обсягу існуючих прав і свобод. Саме на ці обставини неодноразово звертав увагу Конституційний Суд України, визнаючи прийняті Верховною України закони, спрямовані на обмеження їх соціальних гарантій, неконституційними (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 та інші). Згідно статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. За таких обставин, застосоване стосовно позивача Уманським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду Черкаської області положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за №-213-VIII, погіршує його права, а тому суперечить Конституції України. Пенсію за вислугу років позивачу призначена 10 грудня 2008 року відповідно до; ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ в розмірі 80 відсотків від розміру позивачу місячної заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VІ (набрав чинності з 01.10.2011) обмежив пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) максимальним розміром не більше десяти прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність. В той же час відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не, поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Отже враховуючи те, що пенсія позивачу призначена до набрання чинності вищевказаним Законом її перерахунок вважає має бути здійсненим без обмеження граничного розміру. Таким чином, до спірних правовідносин відноситься застосуванню саме норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за № 213-VІІІ, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається і звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод та статті 58 Конституції України за правилом якої закони та інші нормативно-правові акти не, мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують, відповідальність особи. Крім того, відповідно до правових норм викладених у п.п. 1.2, 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного, фонду України від 25.11.2005 «22-1 вбачається, що призначення органами Пенсійного фонду України особі пенсії та проведення її перерахунку є різними формами реалізації права громадянина на пенсійне забезпечення, а тому при проведенні перерахунку пенсії особі застосуванню підлягає редакція Закону, яким визначався порядок та розмір відповідного пенсійного забезпечення такої особи саме на момент призначення їй пенсії.

До відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів» він звернувся в травні 2016 року із довідкою прокуратури Черкаської області від 18 лютого 2016 року №18-108, на що 1 червня 2016 року за №3781/03 отримав відповідь відмовного характеру. Позивач вважає, що це є підставою для задоволення позовних вимог в частині відшкодування різниці в пенсії за минулий час з 1 січня 2016 року у відповідності до ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції що діяла станом на дату призначення пенсії)., у з'язку з чим позивач змушений звернутись з даною позовною заявою до суду.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача заперечував на задоволення позовних вимог позивача.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що з 10.12.2008 року позивач отримує пенсію за вислугою років у розмірі 80% від суми місячного заробітку на підставі ст. 50 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 № 2663-III. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» збільшено посадові оклади працівникам органів прокуратури. Позивач звернувся до Уманського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Черкаської області із заявою про перерахування призначеної йому раніше пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури на підставі постанови КМ України № 1013 від 09.12.2015 року та довідки прокуратури Черкаської області № 18/108 вих. 16 від 13.05.2016 року в розмірі 80% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру. 01.06.2016 Уманське об'єднане Управління ПФУ Черкаської області своїм листом за №3781/03 відмовило позивачу у перерахунку пенсії посилаючись на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», раніше призначені пенсії не перераховуються. З цих норм відповідачем зроблено висновок, що з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаними законами не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Відмова відповідача в проведенні перерахунку пенсії є такою, що порушує конституційні права на більший розмір пенсії, а тому є неправомірною, оскільки посилання відповідача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», як на підставу відмови у перерахунку пенсії є неприйнятним, оскільки відповідач застосував нові положення Закону до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, зміни внесені до вказаної стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру (в редакції чинній на час призначення пенсії). Законом України від 08.07.2011 року №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» введено обмеження максимального розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Вказане (на той час) нововведення було прийняте та набуло чинності після призначення пенсії позивачу. Окрім цього, відповідно до п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону України від 08.07.2011 року №3668-VІ, обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом. Відмова відповідача у перерахунку раніше призначеної пенсії саме за вище вказаних підстав є недопустимим враховуючи і вимоги ч. 1 ст. 58 Конституції України, згідно якої передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність та є ознакою того, що у такий спосіб відповідач, як суб'єкт владних повноважень діяв протиправно, в супереч вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Пенсія за вислугу років позивачу була призначена з 10 грудня 2008 року у розмірі 80% від суми місячного заробітку на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 №2663-III. Ст. 50-1 ч. 17 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад десять років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90% від суми місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Отже, положення Законодавства України, в редакції, що діяла на час виникнення у позивача права на пенсію, - гарантували та гарантують позивачу право на перерахунок пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, виходячи з розміру одержуваного позивачем заробітку. Одночасно, відмовивши у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до вказаного розміру заробітку, відповідач послався на положення Закону, який не був чинним на час виникнення у позивача відповідного обсягу прав, тобто застосував його зворотну дію. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Основного Закону України, - норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002). Крім того, Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого рішення від 09.02.1999 року № 1-рп99 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що «За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце». Згідно зі ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Правову позицію з даного приводу сформував і Верховний Суд України. Так, постановою Верховного Суду України від 10.12.2013 року в порядку п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України усунуто неоднакове застосування судами норм матеріального права при вирішенні спорів, які виникають з питань пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури. Переглядаючи рішення суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах, Верховний Суд України з посиланням на зазначені положення Закону України «Про прокуратуру», Конституції України та Рішень Конституційного суду України, зазначив, що виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії. Також, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що «Відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод». Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що правовідносини щодо пенсійного забезпечення позивача виникли з часу звернення його за призначенням пенсії, а саме з вересня 2007 року; порядок призначення та перерахунку належної позивачу пенсії повинен регулюватись нормами законодавства України, які діяли на час призначення позивачу пенсії; положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26.11.1993 року в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», що діяла на час призначення позивачу пенсії гарантувала йому право на перерахунок пенсії виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію. Перерахунок повинен здійснюватися з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Одночасно суд вважає, що відмовивши у здійсненні вказаного перерахунку відповідач, здійснюючи свої владні повноваження, не виконав вимоги ст. ст. 8, 22 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26.11.1993 року в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 (у розумінні ч. 1 ст. 244-1 КАС України), а отже діяв не на підставі, а поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції та законам України. Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно ч.2 ст. 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи(їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом, тому позов підлягає до повного задоволення.

При розгляді даного спору суд не приймає до уваги рішення судів різних рівнів наданих сторонами в ході розгляду справи як судову практику чи доказ на підтвердження правомірності тих чи інших дій, окрім рішень Конституційного Суду України та рішень що місять правову позицію згідно чинного законодавства, оскільки згідно ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання, а також згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Керуючись ст.ст. 4-12, 17, 18, 19, 88, 99, 104-106,158-162, 256 КАС України, на підставі ст. ст. 8, 22, ч. 1 ст. 92 Конституції України, ст. 50 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати відмову Уманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Черкаської області у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80 % від розміру заробітку, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, - протиправною.

Зобов'язати Уманське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Черкаської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки прокуратури Черкаської області № 18-108 вих. 16 від 13.05.2016 р. у розмірі 80% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її отримання сторонами, однак в силу ст. 256 КАС України підлягає до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Суддя І.Д.Калієвський