Справа № 274/3619/16-а
Суддя: Щербак Д. С.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/3619/16-а
Провадження № 2-а/0274/96/16
Постанова

Іменем України

27.07.2016 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Щербак Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1
доУправління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирській області
проПерерахунок та виплату одноразової компенсації

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд до відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирській області з вказаним вище позовом. Просить визнати визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирській області щодо ненарахування та невиплати компенсації за втрату здоров'я йому як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову компенсацію як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесеного до 1-ї категорії інваліда 3-ї групи відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, визначеного Законом України „Про державний бюджет» на відповідний 2015 р.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, є інвалідом 3-ї групи. Перебуває на обліку у відповідача за місцем проживання. Відповідно до ч. 1 ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи" (№796-ХІІ), одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах:

інвалідам І групи - 60 мінімальних заробітних плат;

інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат;

інвалідам III групи 30 мінімальних заробітних плат.

У зв'язку з чим, 13.05. 2016 р. позивач звернувся з письмовою заявою до управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області щодо правильності перерахунку та виплати одноразової компенсації йому, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС . З листа Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області від 23.05.2016 р. він дізнався, що йому нарахувалась та виплатилась одноразова компенсація в інших розмірах, ніж передбачено ч. 1 ст. 48 ЗУ від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ. Нарахування та виплата одноразової компенсації нараховувалась виходячи з положень Постанови № 836 від 26.07.1996р. „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Так, відповідно до довідки МСЕК № 213441 від 08.092015 р. позивачу було встановлено 3-ю групу інвалідності, у зв'язку з чим в червні 2016 р. йому була виплачена одноразова допомога в розмірі189 грн. 60 коп. Вважаю, що вищенаведений розрахунок та виплата суперечить чинному законодавству.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив суд його задовльнити з наведених у ньому підстав.

Від відповідача до суду надійшло заперечення на адміністративний позов, відповідно до яких відповідач позов не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову. Письмові заперечення приєднані до справи.

В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 48 Закону № 796-XII одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується у розмірі: інвалідам 3-ї групи - 30 мінімальних заробітних плат.

У Законі № 796-ХІІ викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, оскільки відповідно до частини 1 статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою, конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом № 796-ХІІ, є безпідставним.

Частиною 3 статті 48 цього Закону передбачено, що виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

З матеріалів справи вбачається, що виплата одноразової компенсації при встановленні інвалідності 3-ї групи була проведена у червні 2016 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року за № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 189,60 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26 липня 1996 року № 836 установлено учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, розміри одноразової компенсації, зокрема, інвалідам 3-ї групи - 189,60 гривень, тобто у розмірі меншому, ніж це було передбачено статтею 48 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, стаття 48 Закону викладена в новій редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосування ядерної зброї» від 21 квітня 2016 року № 1339 - VIII, який набув чинності 22.05.2016 редакцію статті 48 Закону № 796 - XII змінено і викладено у новій редакції, відповідно до якої компенсація та допомога, передбачені статтею 48, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Вказані положення Законів від 28 грудня 2014 року № 76-УІІ та від 21 квітня 2016 року № 1339 - VIII не були визнані неконституційними та діють у відповідні періоди часу.

На сьогодні є чинною редакція статті 48 Закону № 796 - XII зі змінами внесеними Законом України від 21 квітня 2016 року № 1339 - VIII.

Отже, дії управління по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської АЕС у розмірі передбаченому постановою Кабінету міністрів України згідно із Законом є правомірними, та узгоджуються з положенням ч.2 ст.19 Конституції України.

Позивач звернувся до управління 13 травня 2016 року, в зв'язку із встановленням йому III групи інвалідності захворювання якого пов'язане з виконанням службових обов'язків ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказує, що виплата компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг у разі, коли вперше встановлено відповідний статус постраждалої особи і видано відповідне посвідчення, проводиться з дня подання громадянином заяви, але не раніше ніж з дня видачі йому посвідчення встановленого зразка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету міністрів України» були встановлені абсолютні розміри виплат, передбачених статтями 36 і 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та визнано такими, що втратили чинність постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 20 квітня 2007 р. № 649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом управління від 23.05.2016 № 786/03 позивача повідомлено, що виплата компенсації здійсниться після надходження фінансування в розмірі згідно постанови КМУ від 14.05.2015 №285.

Відповідно до ст. 63 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796 - XII фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством. Конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати (ст.67 Закону № 796 - XII).

Згідно із ст. 62 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796 - XII, роз'яснення порядку застосування цього Закону проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до ст.87 Бюджетного кодексу України видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального Фонду державного бюджету, в межах обсягів призначень, передбачених у державному бюджеті України.

Згідно із статтями 113, 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення політики у сфері соціального захисту населення, розробляє та здійснює загальнодержавні програми економічного, соціального розвитку України. Відповідно до статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Таким чином, Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо встановлення розмірів виплат постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Слід зазначити, що Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № З-рп/2012 підтверджується, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України. Отже. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, згідно з абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № З-рп/2012 від 25 січня 2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Всі видатки, пов'язані із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються в межах реальних фінансових ресурсів Державного бюджету та відповідно до кошторисних призначень

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової компенсації у розмірі, передбаченому ст. 48 Закону № 796-XII, а не положенням постанови Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26 липня 1996 року № 836, оскільки така істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача.

Керуючись статтями 160-163 КАС України, суд , -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом 10 днів з дня її проголошення до Житомирського Апеляційного адміністративного суду через Бердичівський міськрайсуд.

У разі застосування ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Щербак Д.С.