Справа № 818/114/15
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання

"08" вересня 2016 р. Справа № 818/114/15

Сумський окружний адміністративний суд у склвді:

головуючого судді - Соколова В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкитому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про продовження строку пред'явлення виконавчого листа до виконання по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу, а саме: визнано протиправними та скасовано постанову ВДВС СМУЮ про накладення штрафу від 05.12.2014 року у виконавчих провадженнях № 43897449 та № 43897475 за виконавчим листом, виданим Ковпаківським районним судом м. Суми № 592/11901/13-ц від 26.02.2014 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 73,08 грн.

02 квітня 2015 року судом було винесено додаткову постанову, в якій стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, в розмірі 1891,36 грн.

19.11.2016 судом було виправлено описку, допущену у вступній, описовій та резолютивній частинах постанови Сумського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року та у вступній, описовій та резолютивній частинах додаткової постанови Сумського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у справі № 818/114/15 за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу, виправивши по-батькові позивача по справі з невірного "Олексійович" на вірне - "Олександрович".

22.12.2015 були видані виконавчі листи на виконання постанови суду від 26.01.2016 та на виконання додаткової постанови від 02.04.2015.

20.05.2016 видано дублікати виконавчих листів.

29.08.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про продовження строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки його пропущено у зв'язку з виправленням описки.

Позивач у судовому засіданні доводи заяви підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником відповідача подана заява про відкладення розгляду справи у зв'язку із заздалегідь запланованими виконавчими діями, разом з тим, суд не вважає вказану причину поважною, оскільки в силу ч. 7 ст. 56 КАС України законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом. Так, зайнятість однієї особи не є поважною причиною для відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 261 КАС України суд розглядає заяву про поновлення пропущеного строку в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Таким чином заява розглядається без участі представника відповідача та третьої особи за наявними матеріалами справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини, неодноразово нагадував у своїх рішеннях, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Вище значена норма детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме право на справедливий, публічний і швидкий розгляд, і, водночас, передбачає обов'язкове виконання судових рішень.

Отже, для забезпечення цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Зокрема, про це прямо зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" (Case of Нornsby V. Сгеесе), рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України".

Стабільність судової практики безпосередньо пов'язана з поняттям стабільності судового рішення. Судове рішення за своєю суттю є документом органу влади й містить у собі державно-владне, індивідуально-конкретне розпорядження щодо застосування норм права за встановленими у судовому засіданні фактами і правовідносинами.

Європейською практикою стабільність судового рішення сприймається як один зі складників принципу правової певності (визначеності). Саме в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" зазначено, що принцип правової визначеності вимагає, щоб судове рішення, в якому певне питання одержало остаточне вирішення, не ставилося під сумнів.

Крім того, принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання, зокрема, учасники правовідносин повинні мати можливість у розумних межах передбачити наслідки своєї поведінки та бути впевненими у незмінності свого статусу, кола прав та обов'язків. До того ж у своїй практиці Суд неодноразово підкреслював потребу в забезпеченні державою умов для реалізації остаточного судового рішення. Право на виконання судового рішення розглядається як складова права на судовий захист.

Відповідно до ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини застосовуються судами України при розгляді справ, наряду з Конвенцією (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод), як джерело права.

Статтею 9 КАС України передбачено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Вирішуючи подану позивачем заяву суд насамперед виходить з того, що відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Принцип обов'язковості судових рішень, як один з визначальних принципів здійснення правосуддя в Україні, полягає в обов'язковому виконанні на всій території України судових рішень, що набрали законної сили, а також у встановлені відповідальності за невиконання таких рішень.

Вказаний принцип обов'язковості судових рішень поряд із Конституцією України відображений і в багатьох кодифікованих законах України, зокрема в Кодексі адміністративного судочинства України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Власне, виконання судових рішень - це заключна стадія судового процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.

В свою чергу відмова суду в поновленні строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа призведе до того, що вказане судове рішення не буде виконане, що суперечить основним принципам національного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до положень статей 8, 9 Кодексу адміністративного судочинства України є його складовою.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії": по-перше, нагадав, що п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод 1950 р.) надано кожному право звертатися до суду у разі будь-якого спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що являє право порушувати позовне провадження у судах з питань цивільно-правового характеру; проте таке право було б ілюзорним, якби правова система держави-учасника Європейської конвенції припускала, щоб судове рішення, яке набрало чинності та є обов'язковим до виконання, залишалося б недіючим; по-друге, визнав немислимим, що п.1 ст.6 Конвенції, детально визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд справи, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень; по-третє, наголосив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону встановлено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Враховуючи описану вище хронологію подій, а також обставини, які об'єктивно перешкодили позивачу вчасно пред'явити виконавчий лист до виконання після його отримання, суд вважає, що строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущено ОСОБА_1 з поважних причин.

Враховуючи викладене, суд задовольняє заяву ОСОБА_1 про продовження строку пред'явлення до виконання виконавчого листа від 02.04.2016 у справі №818/114/15, строком на шість місяців з дня набрання даною ухвалою законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 165, 260 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про продовження строку пред'явлення до виконання виконавчого листа від 02.04.2016 у справі №818/114/15 - задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа (дубліката), виданого Сумським окружним адміністративним судом 20.05.2016 у справі №818/114/15 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, в розмірі 1891,36 грн.

Установити строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання - шість місяців з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) В.М. Соколов

Повний текст ухвали складено 13.09.2016 року.

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Соколов