Справа № 821/888/16
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/888/16
08 год. 50 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

при секретарі: Харик В.Г.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Кротко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, заявивши такі позовні вимоги:

1. Визнати неправомірними дії та бездіяльність керівника Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області щодо видання наказу про звільнення з займаної посади начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області ОСОБА_1 за ч.3 ст.38 КЗпП України, видачі належним чином оформленої трудової книжки та виплати належних коштів при звільненні згідно з поданою заявою від 01.06.2016 року.

2. Зобов'язати Новокаховську ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області видати наказ про звільнення ОСОБА_1 за ч.3 ст.38 КЗпП України згідно поданої заяви від 01.06.2016 року вх. №6486/10.

3. Зобов'язати Новокаховську ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області видати належним чином оформлену трудову книжку згідно з поданою заявою про звільнення від 01.06.2016 року, в день видачі наказу про звільнення.

4. Стягнути з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на свою користь середній заробіток за дні вимушеного прогулу з 01.06.2016 року по день прийняття рішення суду.

5. Стягнути з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на свою користь заробітну плату у розмірі не нижче середньої заробітної плати за період роботи в Новокаховській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області без укладення трудового договору з 01.01.2015р. по 20.01.2015 року.

6. Стягнути з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на свою користь безпідставно утримані кошти в сумі 5733,99 грн.

7. Стягнути з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на свою користь надбавку за високі досягнення в сумі 3365,50 коп.

8. Стягнути з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на свою користь надбавку за вислугу років в сумі 725,94 грн. з 01.01.2015 року по 1.06.2016 року.

9. Стягнути з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

10. Стягнути з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на свою користь компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в кількості 48-ми календарних днів.

11. Стягнути з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на свою користь вихідну допомогу згідно зі ст. 44 КЗпП в розмірі тримісячного середнього заробітку.

12. Стягнути з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на свою користь безпідставно невиплачену індексацію заробітної плати.

13. Стягнути з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на свою користь безпідставно невиплачену заробітну плату за відпрацьований час 19.02.2016 року та 02.03.2016 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 27.06.2013 року в порядку переведення була призначена на посаду завідувача сектору обслуговування податків Бериславського відділення Новокаховської ОДПІ, а з 6.02.2014 року переведена на посаду начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб цієї ж установи.

19.01.2015 р. головою комісії з реорганізації Новокаховської ОДПІ ГУ Міндоходів прийнято наказ № 3-о про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб Новокаховської ОДПІ в порядку переведення до Новокаховської ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області згідно з п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Наказом від 20.01.2015 № 6-о ОСОБА_1 призначено на посаду начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб Новокаховської ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області в порядку переведення з 20.01.2015 р. на період відпустки по догляду за дитиною.

04.11.2015 р. звільнено ОСОБА_1 з посади начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб у зв'язку із виходом з відпустки по догляду за дитиною основного працівника ОСОБА_3 згідно з п. 2 ст. 36 КЗпП України - закінчення строку трудового договору.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 року (справа № 821/3669/15-а) ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника управління з 5.11.2015 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу (т.1 а.с. 41-44). Рішення суду вступило в законну силу і виконано.

Наказом від 14.03.2016 р. № 33-о позивача звільнено з посади начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб 14.03.2016 р. на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11.05.2016 року (справа № 821/500/16-а) ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника управління з 15.03.2016 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.03.2016 (т.1 а.с. 82-86).

Цим рішенням відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо ненадання невикористаної частини основної щорічної відпустки в кількості 13 календарних днів за період роботи з 01.08.2014 р. по 31.07.2015 р. та основної щорічної і додаткової відпустки в кількості 35 календарних днів за період роботи з 01.08.2015 р. по 31.07.2016 р., зобов'язано відповідача надати частину невикористаної основної щорічної відпустки в кількості 13 календарних днів за період роботи з 01.08.2014 р. по 31.07.2015 р., основну щорічну відпустку в кількості 20 календарних днів та додаткову оплачувану відпустку державного службовця в кількості 15 календарних днів за період роботи з 01.08.2015 р. по 31.07.2016 р.

Рішення суду виконано в день його прийняття, а саме 11.05.2016 року, що підтверджується наказом № 66-о (т.1 а.с. 87).

11.05.2016 року ОСОБА_1 подала начальнику Новокаховської ОДПІ заяву про надання частини щорічної основної відпуски з 16.05.2016 року в кількості 48 днів за періоди зазначені в заяві (т.1 а.с.88).

13.05.2016 року ОСОБА_1 подає доповідну записку про неналежне забезпечення її робочого місця, просить вжити заходів до внесення змін в штатний розпис шляхом введення раніше скороченої посади, на яку вона поновлена рішенням суду, та видати наказ про надання відпуски по заяві від 11.05.2016 року (т.1 а.с.89).

13.05.2016 року позивач подає керівнику заяву про надання відпуски без збереження заробітної плати з 17.05.2016 року по 20.05.2016 року, оскільки не розглядається її заява від 11.05.2016 року щодо відпуски в кількості 48 днів (т.1 а.с.90).

Відповідно до наказу від 16.05.2016 року № 55-в ОСОБА_1 надано відпуску без збереження заробітної плати з 17.05.2016 року по 20.05.2016 року включно відповідно до поданої заяви.

З 24.05.2016 року по 27.05.2016 року ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні, що підтверджується листом непрацездатності (т.1 а.с.92 ).

01.06.2016 року позивач подала заяву про звільнення із займаної посади з 01.06.2016 року згідно із ч.3 ст.38 КЗпП України у зв'язку з неможливістю продовжити роботу через постійне невиконання умов колективного договору (т.1 а.с.20).

01.06.2016 року заява ОСОБА_1 розглянута начальником Новокаховської ОДПІ і в цей же день надано відповідь про незгоду на її звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України та запропоновано звільнитись за угодою сторін чи за власним бажанням. Позивач відмовилась отримати зазначену відповідь, про що складено акт (т.1 а.с.119-121).

Відповідно до табеля робочого часу (т.2 а.с.128 ) та пояснень сторін встановлено, що ОСОБА_1 після поновлення на роботі 11.05.2016 року працювала по 31.05.2016 року. Із них 4 дні була у відпустці та чотири дні - на лікарняному. Всього відпрацьовано на робочому місці 7 днів. Після подачі заяви про звільнення, на роботу не виходила, в тому числі і з підстав непрацездатності.

В судовому засіданні під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 наказом від 28.07.2016 року № 22-0 звільнено згідно з п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин (т.3 а.с.130). Позивачка з цього приводу зазначила, що вона не буде доповнювати чи змінювати свої позовні вимоги і наполягала на їх розгляді в заявленому об'ємі.

Судом закрито провадження у справі в частині вимог, заявлених в п.10 позовної заяви щодо виплати компенсації за невикористану відпуску в кількості 48 днів, оскільки це питання вже було предметом розгляду суду у справі № 821/500/16-а. Рішення суду вступило в законну силу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги і пояснила, що за період роботи в Новокаховській ОДПІ керівник установи неодноразово порушувала трудові права та умови колективного договору. Такими порушеннями є звільнення з роботи з порушенням законодавства, безпідставне накладення дисциплінарних стягнень, не надання відпусток, систематичне залучення до виконання робіт, не передбачених функціональними обов'язками, порушення строків виплати заробітної плати та не запровадження надбавок, доплат, премій, винагород. Крім того, після поновлення на роботі 11.05.2016 року її фактично було не допущено до роботи, оскільки не визначено функціональні обов'язки, не забезпечено канцелярськими засобами, не встановлено комп'ютерну техніку, поміщено в кабінет для прийому їжі. Ці обставини свідчать про невиконання умов трудової угоди та колективного договору, в зв'язку з чим подала заяву про звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України.

По п.5 позовних вимог пояснила, що під час реорганізації податкового органу здійснювалось переведення працівників. Керівник Новокаховської ОДПІ зобов'язана була видати наказ про переведення працівників з одного органу в інший 01.01.2015 року, але наказ про це винесено тільки 20.01.2015 року, в результаті чого за період з 01.01.2015 по 20.01.2015 року не нараховано та не виплачено заробітну плату.

По п.6 позовних вимог пояснила, що безпідставно декілька разів з її заробітної плати проводились утримання коштів, а саме: у липні 2014 р. - 2745,75 грн., у лютому 2015 р. - 588,47 грн., у серпні 2015 р. - 1143,1 грн., у квітні 2016 р. - 1256,57 грн., а всього на загальну суму 5733,99 грн., які просить стягнути на її користь.

По п.7 позовних вимог пояснила, що безпідставно не було включено до наказів про надбавку за високі досягнення в роботі відповідно до постанови КМУ № 268 та припинено виплати цієї надбавки з 20.01.2015 року. Всього не доплачено 3365,5 гривень.

По п.8 позовних вимог пояснила, що безпідставно з 20.01.2015 року припинено нарахування та виплату надбавки за вислугу років і сума недоплати становить 725,94 гривень.

По пунктах 9, 11 вимог пояснила, що оскільки адміністрація зобов'язана звільнити її відповідно до поданої заяви, але такі дії протиправно не здійснює, то просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку, починаючи з 1.06.2016 року та стягнути у відповідності до ст. 44 КЗпП України тримісячний середній заробіток при звільненні.

По п.12 позовних вимог пояснила, що їй не нараховувалась індексація на заробітну плату, яку просить нарахувати та стягнути з відповідача.

По п.13 позовних вимог пояснила, що 19.02.2016 року була на робочому місці, але захворіла і викликала лікаря, що підтверджується медичною довідкою. Цей робочий день не оплачено. 02.03.2016 року, незважаючи на те, що подала заяву про відпуску, прийшла на роботу, щоб ознайомитись з наказом про відпуску. Оскільки ознайомилась з наказом тільки о 14 годині, то цей день є робочим і підлягає оплаті.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала і пояснила, що жодних умов трудового чи колективного договору Новокаховською ОДПІ по відношенню до ОСОБА_1 не порушено і обставин цього не наведено. Факти, що викладені в заяві, були предметом розгляду інших судових спорів, рішення по справам набрали законної сили. Відповідно до Колективного договору ОСОБА_1 надано кабінет, в якому було встановлено оргтехніку, систематично надавались щорічні відпуски та виплачувалась матеріальна допомога, оплата праці здійснювалась двічі на місяць (аванс до 15 числа кожного місяця, заробітна плата до 31 числа кожного місяця). На виконання рішення суду позивачку було поновлено на роботі 11.05.2016 року на посаді начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб. Але на цей момент такої посади в штаті установи вже не було, тому їй запропонували всі інші вакантні посади та попередили про зміну істотних умов праці. Вона відмовилась від всіх посад і вимагала ввести в штат посаду, на яку її поновлено, про що подала доповідну записку 13.05.2016 р. Оскільки зміна штатного розпису не може бути проведена швидко, то ця процедура була розпочата, внесено пропозиції щодо зміни структури та штатного розпису Новокаховської ОДПІ шляхом введення зазначеної посади. Ці пропозиції вже враховані і в 21.06.2016 року змінено штатний розпис та введено зазначено посаду. Кабінет, який було надано ОСОБА_1, не відрізняється від інших, він з меблями та оргтехнікою, яка встановлена в присутності позивачки.

Щодо ознайомлення з функціональними обов'язками, то наказом № 282 від 21.07.2015 року начальником ОДПІ затверджено Положення управління доходів і зборів з фізичних осіб, відповідно до якого визначено і функціональні обов'язки начальника. Цей наказ розробляла сама ОСОБА_1 і з ним ознайомлена.

Нарахування та виплата заробітної плати, в тому числі надбавки та індексація, здійснювались відповідно до чинного законодавства з урахуванням заходів дисциплінарного впливу. З приводу заробітної плати та застосування дисциплінарних стягнень спорів не виникало і заяв не надходило.

Заробітна плата за період роботи на цій посаді, у томі числі з 01.01.2015 року по 20.01.2015 року, була нарахована позивачу та виплачена у повному обсязі, тому такі вимоги є необґрунтованими.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, переглянувши відеоматеріали, надані ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, викладених в пунктах 1, 2 позовної заяви про зобов'язання відповідача звільнити її за ч.3 ст.38 КЗпП України та вимог, похідних від них, а саме викладених в пунктах 3, 4, 9, 11, слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору.

Абзацом 4 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснено, що відповідно до ст. 39 КЗпП України працівник вправі вимагати розірвання строкового трудового договору при наявності для цього поважних причин. Спори про дострокове розірвання такого трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів.

Обов'язковою умовою для звільнення за власним бажанням згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України є порушення власником трудового законодавства або умов трудового договору.

За змістом цієї норми право на розірвання трудового договору за власним бажанням працівник може реалізувати, як власне волевиявлення, за наявності обов'язкової умови - якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Тобто, працівник повинен навести обставини, які, на його бачення, є порушенням законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору.

Але, звільнення із зазначених працівником підстав не є безумовним обов'язком адміністрації, якщо остання заперечує такі порушення. Таким чином, в даному разі між сторонами трудового договору має місце спір щодо підстав звільнення, який підлягає розгляду в порядку, визначеному законодавством.

В своїй заяві про звільнення позивач зазначила, що відповідачем порушено умови колективного договору, а саме п.п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.5, 2.1.9, 2.1.11, 2.1.13, 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4, 5.1.2.

Відповідно до п. 2.1 Колективного договору адміністрація зобов'язується:

2.1.1. Забезпечити безоплатно відповідно до законодавства України в межах видатків, передбачених в Державному бюджеті України, всіх працівників для виконання ними функціональних обов'язків необхідними і безпечними матеріально-технічними засобами (обладнанням, оргтехнікою, інструментом, зв'язком тощо) та форменим одягом.

2.1.2. Надавати державним службовцям, згідно з Законом України "Про державну службу", щорічну відпустку тривалістю 30 календарних днів та додаткову оплачувану відпустку тривалістю до 15 календарних днів за наявності стажу роботи в державних органах понад 10 років, а також всі інші види додаткових відпусток відповідно до законодавства України.

2.1.3. Забезпечувати надання працівникам відпустки відповідно до графіків, які до 5 січня року, в якому надаються, затверджуються роботодавцем за погодженням з первинною організацією профспілки, і доводяться до відома всіх працівників.

При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і роботодавцем, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніше, як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Не затримувати і не допускати випадків неотримання протягом двох років підряд працівниками щорічної відпустки, неухильно дотримуватись законодавства України щодо порядку надання додаткових відпусток працівникам, у яких наявне право на отримання додаткових відпусток, у випадках передбачених законодавством України.

2.1.5. Забезпечувати виплату працівникам заробітної плати за час щорічної відпустки не пізніше ніж за три дні до її початку. У випадку несвоєчасної виплати працівникові заробітної плати за час щорічної відпустки початок відпустки на вимогу працівника переноситься на кількість днів затримки виплати або на інший період.

2.1.9. Сприяти працевлаштуванню вивільнюваних працівників.

Ліквідація, реорганізація підприємств, установ, організацій, що перебувають у сфері діяльності Сторін, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання організаціям профспілки інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнення. Роботодавець не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з відповідними організаціями профспілки про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Організації профспілки мають право вносити пропозиції відповідним органам про перенесення термінів або тимчасове припинення чи відміну заходів, пов'язаних з вивільненням працівників.

2.1.11. Не допускати звільнення працівників з ініціативи роботодавця без достатніх підстав і без погодження такого звільнення з відповідною організацією профспілки у порядку, встановленому законодавством України.

2.1.13. Здійснювати ознайомлення працівників при прийнятті на роботу з Правилами внутрішнього розпорядку та регламентом роботи, а також з угодами колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом.

3.1.2. Забезпечувати виплату працівникам заробітної плати із урахуванням надбавок та доплат, які передбачені діючим законодавством не рідше двох разів на місяць, у строки передбачені колективним договором та угодами Сторін.

3.1.3. Виконувати положення Закону України від 03 липня 1991р. №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (зі змінами) та Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" (зі змінами), постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" (зі змінами).

3.1.4. Вживати заходів щодо зростання фондів оплати праці.

5.1.2. Забезпечувати надання працівникам матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення в розмірі, визначеному законодавством України.

Підставою для відмови ОСОБА_1 в задоволенні зазначених вимог є те, що в ході судового засідання не встановлено доказів, які б підтвердили порушення зазначених нею умов колективного договору, які б порушували її права та інтереси.

Суд вважає необгрунтованою позицією позивача, що їй не було надано кабінет для роботи, а наданий не надає можливості виконувати функціональні обов'язки, оскільки це спростовується не тільки поясненнями відповідача, але й переглянутими судом відеоматеріалами, наданими позивачем, відповідно до яких, кабінет є належним приміщенням для виконання функцій державного службовця. Самою позивачкою зафіксовано факт установки спеціалістом в цьому кабінеті комп'ютерної техніки.

Слід зазначити, що кабінет було надано позивачу в день виконання рішення суду про поновлення на роботі, а саме 11.05.2016 року і в цей же день позивач подала заяву про надання відпуски, відпрацювала чотири дні, а з 17.05 по 20.05.2016 року була у відпустці, з 24.05 по 27. 05. 2016 р. - лікарняний, а 1.06.2016 р. подано заяву про звільнення.

Описуючи детально кількість відпрацьованих робочих днів позивачем після поновлення на роботі, суд виходить з того, щоб проаналізувати наявність порушень її трудових прав до її незаконного звільнення та після поновлення на роботі.

При цьому суд вважає, що після поновлення на роботі відповідач належним чином забезпечив позивача робочим місцем та необхідними засобами для виконання її обов'язків, вжив заходів по зміні структури та штатного розпису установи з метою введення посади, на яку поновлена ОСОБА_1

Що стосується посилання позивача на неодноразові безпідставні порушення її трудових прав, а саме незаконних звільнень, притягнення до дисциплінарної відповідальності, то ці обставини не можуть розглядатись як порушення умов колективного договору, оскільки на момент прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 відповідач вважав, що діє правомірно, а позивач не погоджуючись з такими рішеннями двічі оскаржувала своє звільнення і була поновлена на роботі рішенням суду. Тобто, сторони вирішили свій спір в судому порядку, права позивача поновлені і вони не підлягають повторній правовій оцінці.

Крім того, зазначаючи про порушення трудових прав та умов колективного договору, позивач посилається на обставини, які відбувались протягом всього періоду її роботи в Новокаховській ОДПІ, а саме з лютого 2014 року.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 233 КЗпП України, лише вимоги про порушення законодавства про оплату праці не обмежені строком звернення. Всі інші вимоги можуть бути заявлені у строки визначені цією статтею. За приписами частини 3 ст. 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд вважає, що зі сторони адміністрації відсутні порушення щодо не надання відпусток, не ознайомлення з графіками відпусток, оскільки відповідачем надано суду накази про затвердження відпусток та їх графіки. ОСОБА_1 з ними ознайомлювалась.

Так, відповідно до наказів Новокаховською ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області від 01.08.2013 №25-в, 11.07.2014 №116-в, 12.09.2014 №171-в, 22.04.2015 №58-в, 29.05.2015 №84-в, 19.10.2015 №191-в "Про надання відпустки" ОСОБА_1 надавались основні та додаткові відпустки. Неодноразово у зв'язку з хворобою терміни відпусток переносились на інші дати.

За скаргою ОСОБА_1 щодо не надання відпусток 26.05.2016 Головним управлінням Держпраці у Херсонській області проведено перевірку на встановлення порушень у частині ненадання ОСОБА_1 щорічної основної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки державного службовця. В ході перевірки були перевірені накази про звільнення, виплата компенсацій за невикористані відпустки, накази про надання відпусток ОСОБА_1 Порушень трудового законодавства про відпустки щодо ОСОБА_1 не встановлено (т.3 а.с.131).

Крім цього, Херсонським окружним адміністративним судом у справі № 821/500/16 відмовлено ОСОБА_1 в частині задоволення позовної заяви щодо визнання неправомірними дій про ненадання основної щорічної відпустки та додаткової відпустки.

Судом не встановлено також порушень зі сторони адміністрації щодо не виплати заробітної плати, оскільки відповідно до розрахункових відомостей вона нараховувалась та виплачувалась відповідно до умов колективного договору двічі на місяць.

Що стосується неправильності нарахувань індексації, вислуги років, надбавок, то наявність таких фактів не свідчить про умисне порушення адміністрацією умов колективного договору, а лише свідчить про наявність трудового спору, яким підлягає вирішенню в порядку, визначеному законом.

Це ж саме стосується і накладення дисциплінарних стягнень. Оскільки трудовим законодавством, Законом України "Про державну службу" передбачено можливість вжиття заходів дисциплінарного впливу, то їх застосування, навіть якщо в подальшому вони були скасовані судом чи іншим органом, не може свідчити про порушення умов колективного договору. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення позивачем не оскаржувався, а в цій справі суд не може давати йому правову оцінку.

Новокаховська ОДПІ є установою, яка фінансується з державного бюджету України, тому виконання пунктів 3.1.4, 5.1.2 Колективного договору можливе тільки за наявності бюджетних асигнувань на фінансування цієї установи і не залежить від волевиявлення адміністрації.

Таким чином, зазначені позивачем причини звільнення не знайшли свого підтвердження, не визнаються працедавцем і останній не вправі самостійно змінювати підставу розірвання трудового договору, що свідчить про наявність між сторонами трудового спору.

Не підлягають задоволенню також вимоги, викладені в п. 5 позовної заяви, щодо стягнення заробітної плати 01.01.2015 року по 20.01.2015 року, оскільки вони спростовуються наступними доказами:

- зведеною відомістю від 20.01.2015 року для зарахування на карткові рахунки авансу за січень 2015 року, що підтверджує факт нарахування ОДПІ та отримання позивачем заробітної плати за період з 01.01.2015 року по 20.01.2015 року (т.4 а.с.195);

- зведеною відомістю від 29.01.2015 року для зарахування на карткові рахунки заробітної плати за січень 2015 року, що підтверджує факт нарахування ОДПІ та отримання позивачем заробітної плати за січень 2015 року (т.4 а.с.197);

- довідкою - розрахунком заробітної плати, нарахованої та отриманої за січень 2015 р. ОСОБА_1 (т.4 а.с.199).

По п. 6 позовних вимог щодо стягнення безпідставно утриманих коштів в сумі 5733,99 грн., суд приходить до висновку про їх задоволення, оскільки відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували згоду працівника на їх утримання та наявність наказів про такі відрахування, що суперечить ст. 127 КЗпП України.

ОСОБА_1 в п.7 заяви просить стягнути з Новокаховської ОДПІ на свою користь надбавку за високі досягнення у сумі 3365,50 грн.

Посилається на те, що її допущено до роботи в Новокаховській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонеській області з 18.11.2014 р., проте не було включено до наказу про призначення надбавки в розмірі 50% при тому, що за підсумками 2014 року всі доведені індикативні показники по надходженням податків і зборів, адміністрування яких було покладено на управління доходів і зборів з фізичних осіб виконані і що всім спеціалістам управління доходів і зборів з фізичних осіб дані надбавки були призначені в розмірі від 40% до 50%. В результаті чого не нараховано надбавку в сумі 3073,26 грн. В квітні за вказівкою керівника ОСОБА_4 наказом від 17.04.2015 № 148 їй було оголошено догану, незважаючи на об'єктивні причини невиконання надходжень по Єдиному соціальному внеску. В результаті їй не нараховано надбавку в сумі 762,06 грн.

Тобто, за змістом позовної заяви позивачка вважає, що їй неправомірно не нараховано надбавку за високі досягнення у розмірі 3835,32 грн. (3073,26 грн. + 762,06 грн.).

Разом з тим, згідно з наданим позивачкою розрахунком (а.с. 84 том 4) сума не нарахованої та невиплаченої надбавки за високі досягнення за період з лютого 2014 року по квітень 2015 року становить 3365,50 грн.

Відповідач посилається на те, що набавка виплачувалась в повному обсязі.

Надаючи оцінку позиціям сторін, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (далі - постанова № 268) встановлення надбавки за високі досягнення у праці є правом керівника органу та залежить від фонду оплати праці.

За змістом пп. "в" п. 2 зазначеної постанови надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи нараховується у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та надбавки за вислугу років.

Новокаховською ОДПІ при розрахунку зазначеної надбавки не враховано набавку за спеціальне звання, внаслідок чого позивачу не нараховано та не виплачено 271,46 грн. за вказаний період, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

З другої половини січня по квітень 2015 року включно надбавка за високі досягнення не нараховувалась та не виплачувалась взагалі, оскільки не було відповідного рішення (наказу) керівника, а тому про стягнення суми надбавки за цей період суд відмовляє.

В п.8 позовної заяви ОСОБА_1 просить стягнути з Новокаховської ОДПІ на свою користь надбавку за вислугу років в сумі 725,94 грн. (розрахунок позивача, а.с. 85 том 4).

Відповідно до пп. "4" п. 3 постанови № 268 надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям у відсотках до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг (спеціальне звання) і залежно від стажу державної служби.

У позивача стаж державної служби понад 25 років, таким чином надбавка має становити 40% від окладу з урахуванням спеціального звання.

При розрахунку цієї набавки відповідачем не була врахована надбавка за ранг (спеціальне звання), а тому не нараховано та не виплачено кошти в сумі 685,93 грн. Ця сума розрахована судом, виходячи з розміру посадового окладу (1508 грн.), надбавки за спеціальне звання (125,00 грн.).

Відтак, суд приходить до висновку, що з Новокаховської ОДПІ належить стягнути 685,93 грн., а тому в цій частині позовні вимоги задовольняє частково.

В п. 12 позивач просить стягнути з Новокаховської ОДПІ над свою користь безпідставно невиплачену індексацію заробітної плати.

Індексація нараховується відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Згідно з п. 5 цього Порядку у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

За даними Новокаховської ОДПІ (довідка від 25.07.2016 вих № 91/10/21-02-05-050, а.с. 146 том 2; письмове заперечення, а.с. 7, том 2), ОСОБА_1 в період з лютого 2014 року по листопад 2015 нараховувалась та виплачувалась індексація доходів, всього виплачено 2430,64 грн.

Перевіривши обґрунтованість нарахування та виплати індексації, суд вважає, що відповідач повинен був звернути увагу на те, що зміна суми індексації залежить від зростання постійних складових заробітної плати, як то оклад, надбавка за спеціальне звання та надбавка за вислугу років.

Відповідач помилково при обчисленні суми індексації за серпень 2015 року включив до зазначених постійних складових заробітної плати суму надбавки за високі досягнення, чим штучно (протиправно) завищив її постійний дохід за цей період, внаслідок чого було змінено базовий місяць для розрахунку індексації та порушено право позивачки на індексацію.

Суд вважає, що підстав змінювати розмір індексації порівняно з липнем 2015 року у відповідача не було, а отже, в період із серпня по листопад 2015 року відповідач зобов'язаний був нараховувати та виплачувати фіксовану індексацію в сумі 370,21 грн. та поточну індексацію (серпень - 26,80 грн., з вересня по листопад 2015 року - 30,32 грн.) щомісячно пропорційно відпрацьованим дням.

Таким чином, за період з серпня по листопад 2015 року позивачці неправомірно не виплачено 1025,76 грн.

У грудні 2015 р. постановою КМ України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" внесені зміни до порядку нарахування індексації доходів. Так, за змістом п. 3 цієї постанови зобов'язано керівників державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов'язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Тому з цього періоду нарахування індексації Новокаховською ОДПІ здійснювалось з врахуванням цього нормативного акту.

У червні 2016 року у позивачки виникло право на поточну індексацію у сумі 73,95 грн. за місяць, всього сума індексації відповідно до відпрацьованого часу за цей місяць складає 3,92 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з Новокаховської ОДПІ на користь позивачки належить стягнути індексацію доходів у сумі 1029,68 грн.

Позивачем заявлено в п. 13 позовної заяви вимогу про стягнення заробітної плати за 19.02. та 02.03.2016 року, оскільки вважає їх неоплаченими.

В обґрунтування зазначених вимог пояснила, що не може пояснити причини неоплати за 19.02.2016 року, а з 2.03.2016 року повинна була йти у відпуску відповідно до поданої заяви. Оскільки наказ про відпуску було підписано 2.03.2016 р. тільки о 14 годині, то вважає його робочим днем, який підлягає оплаті.

В задоволенні зазначеної вимоги необхідно відмовити, оскільки в табелі обліку робочого часу "19.02.2016 року" відображено як тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 і є оплаченим (т.2 а.с.124).

Що стосується 2.03.2016 року, то відповідно до табеля обліку робочого часу (т.2 а.с.127) позивач знаходилась у оплачуваній відпустці. Підстав для стягнення коштів за цей день не має.

На підставі викладених обставин та доказів суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд,

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Задовольнити повністю вимоги, викладені в п. 6 позовної заяви, та стягнути з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС У Херсонській області на користь ОСОБА_1 безпідставно утримані кошти в сумі 5733,99 грн. (п'ять тисяч сімсот тридцять три гривні дев'яносто дев'ять копійок).

Частково задовольнити позовні вимоги, викладені в п. 7 позовної заяви, та стягнути з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на користь ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення в роботі в сумі 271,46 грн. (двісті сімдесят одна гривня сорок шість копійок).

Частково задовольнити позовні, вимоги викладені в п. 8 позовної заяви, та стягнути Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на користь ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в сумі 685,93 грн. (шістсот вісімдесят п'ять гривень дев'яносто три копійки).

Задовольнити позовні вимоги, викладені в п. 12 позовної заяви, та стягнути Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати з лютого 2014 по 1.06.2016 року в сумі 1029, 68 грн. (одна тисяча двадцять дев'ять гривень шістдесят вісім копійок).

Відмовити в задоволенні позовних вимог, викладених в пунктах 1, 2, 3, 4, 5, 9, 11, 13 позовної заяви, а саме;

- щодо визнання неправомірними дій та бездіяльності керівника Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області щодо видання наказу про звільнення з посади начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, видачі належним чином оформленої трудової книжки та виплати належних коштів при звільненні згідно з поданою заявою від 01.06.2016 року;

- щодо зобов'язання Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області видати наказ про звільнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 38 КЗпП України згідно поданої заяви від 01.06.2016 року вх. № 6486/10;

- щодо зобов'язання Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області видати належним чином оформлену трудову книжку згідно з поданою заявою про звільнення від 01.06.2016 року, в день видачі наказу про звільнення;

- щодо стягнення з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області середнього заробітку за дні вимушеного прогулу з 01.06.2016 року по день прийняття рішення суду;

- щодо стягнення з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за період роботи в Новокаховській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області без укладення трудового договору з 1.01.2015 по 20.01.2015 року;

- щодо стягнення з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

- щодо стягнення з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області вихідної допомоги згідно із ст. 44 КЗпП України в розмірі тримісячного середнього заробітку;

- щодо стягнення з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області безпідставно невиплаченої заробітної плати за 19.02.2016 року та 02.03.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1653,60 грн. (одна тисяча шістсот п'ятдесят три гривні шістдесят копійок) за подання адміністративного позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у сумі 413,40 грн. (чотириста тринадцять гривень сорок копійок) за подання заяви про забезпечення позову.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 12 вересня 2016 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 12.3