Справа № 802/998/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 вересня 2016 р. Справа № 802/998/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Середюка М.А.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Хмельницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3

про: зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Хмельницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про зобов'язання до вчинення дій.

Ухвалою суду від 29.08.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 24.05.2016 року до Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області нею було подано заяву про внесення змін до актових записів: про її народження №2 від 26.01.1965 року, складеного виконавчим комітетом Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області щодо виправлення в графі "відомості про матір" національності з "українка" на "полька"; про її шлюб №2898 від 11.12.1992 року, складеного Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, а саме виправлення в графі "відомості про наречену" національності з "українка" на "полька". Однак, за результатами розгляду даної заяви відповідачем-1 було складено висновок від 05.07.2016 року про відмову у внесені таких змін у зв'язку з розбіжностями в документах.

Таку відмову у внесенні змін до актових записів позивач вважає необґрунтованою, та враховуючи, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться на підставі рішення суду відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, просить суд:

- зобов'язати Хмельницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни до актового запису №2 від 26.01.1965 року про народження ОСОБА_4, складеного виконавчим комітетом Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, а саме в графі "відомості про матір" виправити національність з "українка" на "полька";

- зобов'язати Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису №2898 від 11.12.1992 року про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4, складеного Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, а саме в графі "відомості про наречену" виправити національність з "українка" на "полька".

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у судове засідання не прибув, натомість подав клопотання за вх. №18492 від 05.09.2016 року про розгляд справи без його участі, у якому зазначив, що не заперечує проти вирішення справи на розсуд суду.

Представник Хмельницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області у судове засідання також не з'явився, однак подав клопотання за вх. №18409 від 05.09.2016 року про розгляд справи без його участі, у якому також просить винести рішення на розсуд суду.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, проте подала письмові пояснення за вх. №18444 від 05.09.2016 року, у яких вказала, що позовні вимоги ОСОБА_2 підтримує в повному обсязі та просить суд здійснювати розгляд справи без її участі.

З урахуванням викладеного та керуючись положеннями статей 122, 128 КАС України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність представників відповідачів та третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши позицію відповідачів та третьої особи щодо заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 24.05.2016 року ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2) звернулася до Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області із заявою про внесення змін до актових записів:

- про народження ОСОБА_4 №2 від 26.01.1965 року, складеного виконавчим комітетом Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, а саме в графі "відомості про матір" виправити національність з "українка" на "полька";

- про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4 №2898 від 11.12.1992 року, складеного Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, а саме в графі "відомості про наречену" виправити національність з "українка" на "полька".

До заяви позивачем було додано наступні документи:

- ксерокопію паспорта ОСОБА_2 НОМЕР_1, виданого 17.01.1998 р. Хмельницьким МУ УМВС України у Хмельницькій області;

- ксерокопію паспорта матері - ОСОБА_3, НОМЕР_2, виданого 22.01.2003 року Хмельницьким РВ УМВС України у Хмельницькій області;

- ксерокопію свідоцтва про народження ОСОБА_4 (дівоче прізвище) НОМЕР_3, виданого 17.05.1971 р. Педосівською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області;

- ксерокопію витягу з Книги реєстрації актів про народження за 1937 рік з актовим записом про народження матері - ОСОБА_3;

- ксерокопію свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 виданого 11.12.1992 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Разом із тим, за результатами розгляду даної заяви Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було складено висновок від 05.07.2016 року про відмову у внесені таких змін, у якому відповідач посилаючись на "Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 (зі змінами) зазначив, що:

- вважає неможливим внести зміни до актового запису Позивача про її народження №2 від 26.01.1965 року, складеного виконавчим комітетом Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, а саме в графі "відомості про матір" виправити національність з "українка" на "полька" у зв'язку з розбіжностями в документах;

- вважає неможливим внести зміни до актового запису про шлюб Позивача №2898 від 11.12.1992 року, складеного Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, а саме в графі "відомості про наречену" виправити національність з "українка" на "полька" у зв'язку з розбіжностями в документах.

Надаючи правову оцінку обставинам щодо можливості внесення змін до актових записів цивільного стану з урахуванням мотивів відмови відповідача у внесенні таких змін, суд враховує наступне.

Так, правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон).

Відповідно до частини 1 статті 6, частин 1-3 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи на офіційне визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Згідно частини 1 статті 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Як зазначено у частині 5 статті 9 цього ж Закону, правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

На виконання вищевказаної норми, Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. N 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р. за N 55/18793, були затвердженні Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила).

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

За приписами пунктів 1.7 та 1.15 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" від 07.07.1995 року № 12 у разі відмови органом РАЦС внести зміни до актів громадянського стану, заяви з цього приводу підлягають розгляду в судовому порядку.

Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2), народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Мартинівка Хмельницького району Хмельницької області, про що виконавчим комітетом Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області складено актовий запис про народження №2 від 26.01.1965 року, відповідно до якого батьками позивача є ОСОБА_3 та ОСОБА_6, національність батьків - українці.

11.12.1992 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_5, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області складено актовий запис №2898 та у графі "відомості про наречену" зазначено національність позивача як "українка".

При цьому, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач ОСОБА_2 вказує на те, що її мати - ОСОБА_3 є полячкою за походженням, а зазначення її національності як українка у свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_3 від 26.01.1965р. є помилковим та пов'язане із тим, що за часів СРСР мати польську національність вважалось пережитком минулого, і відродження свого національного коріння могло потягнути за собою певну дискримінацію щодо усієї родини.

Такі доводи позивача суд вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, судом з'ясовано, що єдиним документом де зазначена національність ОСОБА_3 є свідоцтво про народження її доньки - ОСОБА_4 (актовий запис про народження позивача № 2 від 26.01.1965р.). При цьому інших власних документів належних ОСОБА_3, пов'язаних із реєстрацією актів цивільного стану, де б зазначалася її національність, у даний час не існує.

У той же час із матеріалів справи вбачається, що згідно виписки з Книги реєстрації актів про народження за 1937 рік (актовий запис №21), виданої Державним архівом Хмельницької області, батьками ОСОБА_7 (матері позивача), ІНФОРМАЦІЯ_1, є: ОСОБА_8, поляк, та ОСОБА_9, українка. Відповідно, вони є дідом та бабою позивача.

Відповідно до довідки Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 05.03.2013 року №147, виданої на підставі записів в погосподарських книгах за 1987-1989, 1971-1973 роки, дід позивача ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, був поляком і проживав в с. Мартинівка Хмельницького району Хмельницької області.

В свою чергу, запис про народження прадіда позивача ОСОБА_10 (який був батьком ОСОБА_8), ІНФОРМАЦІЯ_4, міститься в Довідці з метричної книги Чорноостровського римо-католицького костьолу за 1876 рік (запис №67), виданій 05.08.1917 року.

Крім того, згідно наявної у матеріалах справи копії паспорту прабаби позивача - ОСОБА_7 (яка була матір'ю ОСОБА_8), ІНФОРМАЦІЯ_5, виданого 07.01.1936 року, її національність зазначена "полячка".

Таким чином, враховуючи, що прадід (ОСОБА_10) та прабаба (ОСОБА_7), а також дід позивачки (ОСОБА_8) згідно вищенаведених документів є уродженими поляками, тому мати позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 є полькою за походженням.

Приналежність матері позивача до польської національності також підтверджується довідкою Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 05.03.2013 року №148, із якої видно, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, полька, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1

При цьому, у наданих суду письмових поясненнях за вх. №18444 від 05.09.2016 року мати позивача - ОСОБА_3 пояснила, що свідоцтва про народження вона не має, але за походженням дійсно є полькою. Також вказала, що свою доньку ОСОБА_2 та онуків виховувала у католицькому дусі та католицьких традиціях, що власне й підтверджується Довідкою Релігійної громади парафії внебовзяття пресвятої діві Марії Римо-Католицької церкви смт. Чорний острів Хмельницького району Хмельницької області від 07.08.2015 року, яка долучена до матеріалів справи.

Натомість, зазначення у свідоцтві про народження позивача від 17.05.1971 року її національності як українка пояснила притисненням тогочасною владою національних меншин, в тому числі і поляків, а також тим, що у часи коли народилась її донька - ОСОБА_2, мати польську національність вважалось пережитком минулого.

У той час громадянину СРСР по досягненню 16 років видавався паспорт, куди, згідно Положення про паспортну систему в СРСР, затверджену ОСОБА_12 Міністрів СРСР №677 від 28.08.1974 р. вносились і дані про національність. Якщо батьки належали до різних національностей, то при видачі паспорту національність визначалась за національністю одного з батьків в залежності від бажання отримувача паспорта. Отже, визначення належності особи до певної національності є її особистим немайновим правом, яке нерозривно пов'язане з особою.

Питання зміни національності громадянами України регулювалось Указом Президента України "Про порядок зміни громадянами України національності" від 31 грудня 1991 року N 24, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилась відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ОСОБА_12 народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалась також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність згідно Указу Президента України від 27 січня 1999 року N 70/99.

Разом із тим у даний час діюче законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, в свідоцтво про народження, в свідоцтво про шлюб чи інші документи відомостей про національність.

Проте, вирішуючи цей спір суд враховує, що відповідно до ст.ст. 1, 3, 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" Україна гарантує своїм громадянам незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, до яких належать групи громадян України, які не є українцями, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. Громадяни України мають право вільно обрати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно ст. 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право особи визначати свою національність і таке право підпадає під захист ст. 8 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних в демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована ЗУ №703/97-ВР від 09.12.1997 р.) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Таким чином, на переконання суду, позивачем надано належні та допустимі докази які свідчать про те, що матір позивача - ОСОБА_3, за національністю є "полька".

Відтак, користуючись правом на вільний вибір та відновлення національності, ОСОБА_2 також має право вважати себе "полькою".

Згідно пункту 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. А самі зміни до актового запису цивільного стану відповідно до п. 1.7 Правил вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу ІІ цих Правил.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для зобов'язання відповідачів внести зміни до актових записів: про народження ОСОБА_4 №2 від 26.01.1965 року, складеного виконавчим комітетом Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, щодо виправлення в графі "відомості про матір" національність з "українка" на "полька"; про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4 №2898 від 11.12.1992 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, щодо виправлення в графі "відомості про наречену" національність з "українка" на "полька".

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд, згідно статті 86 зазначеного Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам, встановленим у справі, підтверджуються належними, достовірними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов'язати Хмельницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни до актового запису № 2 від 26.01.1965 року про народження ОСОБА_4, складеного виконавчим комітетом Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, а саме в графі "відомості про матір" виправити національність з "українка" на "полька".

Зобов'язати Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису № 2898 від 11.12.1992 року про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, а саме в графі "відомості про наречену" виправити національність з "українка" на "полька".

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович