Справа № 742/2371/16-а
Суддя: Коротка А. О.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/147/16
Єдиний унікальний № 742/2371/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Короткої А.О.,

при секретарі - Хотінь Ж.О.,

розглянувши адміністративну справу за позовом управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради до головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Петренка Сергія Вікторовича про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

18.07.2016 року до Прилуцького міськрайонного суду надійшла адміністративна справа з позовною заявою управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради до Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови від 06.07.2011 року про накладення штрафу у розмірі 1360,00 грн за невиконання рішення суду.

26.07.2016 року до суду надійшла заява від представника управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради про заміну неналежного відповідача, яким було зазначено Головне управління юстиції у Чернігівській області, на належного, яким є головний державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ГУЮ в Чернігівській області Петренко Сергій Вікторович, яка ухвалою суду від 26.07.2016 року була задоволена, а первинного відповідача було замінено належним.

В обґрунтування свої позовних вимог управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради посилається на те, що оскаржувана постанова не відповідає закону, оскільки прийнята на підставі ст.89 Закону України «Про виконавче провадження», що передбачає відповідальність за невиконання рішення суду без поважних причин. Проте згадана постанова суду була не виконана позивачем через відсутність належного додаткового фінансового забезпечення, що на думку позивача, є цілком поважною причиною для невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк.

В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав до суду письмову заяву про підтримання заявлених позовних вимог у повному обсязі, в якій також просив розглядати справу за його відсутності (а.с.105).

Відповідач в судове засідання не з'явився також, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно (а.с. 96, 99, 103).

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Тож, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 26.04.2011 року було видано виконавчий лист №2-а-3980/11, яким позивача зобов'язано перерахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну грошову допомогу на оздоровлення як інваліду З групи та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі виконавчого листа та заяви стягувача, керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області 11.05.2011 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №26655011, якою позивачу встановлено строк до 18.05.2011 року або семиденний термін з дня отримання постанови для добровільного виконання рішення суду.

31.05.2011 року до підрозділу надійшов лист управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради від 27.05.2011 року № 08-44/3571 про часткове виконання рішення суду в частині здійснення перерахунку. Також боржник повідомив про неможливість виконання рішення суду в частині виплати у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках .

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Стаття 75 вказаного вище Закону передбачає, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше, ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно зі ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У зв'язку з невиконанням рішення суду станом на 14.06.2011 року, керуючись ст.89 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем було винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 680 грн. Копія постанови разом з вимогою виконати рішення суду в строк до 21.06.2011 року та повідомити державного виконавця про виконання (надати копії документів) направлялася боржнику для виконання.

У зв'язку з повторним невиконанням рішення суду станом на 06.07.2011 року, керуючись ст.89 Закону Україні «Про виконавче провадження», державним виконавцем - відповідачем у даній справі було винесено постанову про накладена штрафу розміром 1360 грн на боржника - позивача у даній справі.

При вирішенні даної справи суд враховує, що позивачем не надано суду доказів щодо надання відповідачу будь-яких документів, на підставі яких відповідач мав би можливість надати оцінку поважності причин невиконання судового рішення.

Суд зазначає, що реалізація особою права, пов'язаного з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органа державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги. У справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00, рішення від 8 листопада 2005 року) Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує, що відповідно до ст.124 Конституції України рішення суду ухвалюється іменем України та є обов'язковим для виконання.

Суд приймає до уваги, що обов'язкове виконання рішення суду, в тому числі суб'єктами, наділеними владними повноваженнями, покладається на них також і Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року, положення якої є обов'язковими для виконання Україною. Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України. Тобто рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не беруться. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.

Варто відмітити, що відсутність грошових коштів для їх виплати може бути підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення на підставі статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», проте жодним чином не є підставою для ухилення від виконання судового рішення.

Тож, надавши правову оцінку всім фактичним обставинам справи, які підтверджуються матеріалами справи, повністю доведеним є той факт, що оскаржувана позивачем постанова є правомірною та прийнята на підставі Закону України «Про виконавче провадження», з дотримання всіх вимог, встановлених даним нормативно-правовим актом, саме тому суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

На підставі ст.124 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.89 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.122, 158-163, 167, 181, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради до головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Петренка Сергія Вікторовича про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.О.Коротка