Справа № 2а-0770/3696/12
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року Справа № 876/4774/16

Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Левицької Н.Г., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 червня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

19.12.2012 року позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 19.11.2012 року № , яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 46 178,75 грн., з яких: 36 943,00 грн. за основним платежем та 9 235,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що у ході проведеної відповідачем документальної позапланової виїзної перевірки (акт від 14.11.2012 року №3213/17-02/НОМЕР_2) позивачем податкового законодавства за період з 01.07.2009 року по 30.09.2012 року встановлено, що на розрахункові рахунки позивача за зазначений період надійшло всього грошових коштів на суму 361 155,15 грн., з яких 27 320,00 грн. - власних коштів. Перевіркою встановлено що обсяг виручки у 300000 грн. позивач перевищив у березні 2012 року. Таким чином, з 1 квітня 2012 року позивач був зобов'язаний зареєструватись платником ПДВ, однак зробив це лише 26 вересня 2012 року. Враховуючи наведене ФОП повинен був подати заяву до податкового органу не пізніше 10 квітня 2012 року для реєстрації як платника ПДВ і доходи, отримані з 11.04.2012 року включаються до податкового зобов'язання по ПДВ. А відтак, доходи, які отримані позивачем з 11.04.2012 року включаються до податкового зобов'язання по податку на додану вартість.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її необґрунтованою, винесеною із порушенням норм права, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 червня 2016 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що для обов'язкової реєстрації як платника податку на додану вартість він повинен був в межах календарних 12 місяців 2012 року здійснити операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з Розділом V Податкового кодексу України, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі на загальну сум понад 300000 грн. Вважає, що до уваги беруться виключно календарні 12 місяців року, в якому настає перевищення 300000 грн. Якщо брати для обрахунку календарні місяці 2012 року, то він здійснив операції з постачання товарів/послуг на суму, що перевищила 300000 грн., тільки у вересні 2012 року.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Державною податковою інспекцією у м. Ужгороді було проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.07.2009 року по 30.09.2012 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт №3213/17-02/НОМЕР_2 від 14.11.2012 року (копії всіх аркушів якого додано до матеріалів даної справи), згідно висновків якого перевіркою встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, а саме: не задекларування податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період з 11.04.2012 року по 25.09.2012 року в сумі 36943,00 грн.

За період з 01.07.2009 року по 30.09.2012 року на розрахункові рахунки позивача надійшло всього грошових коштів на суму 361155,15 грн., з яких 27320,00 грн. - власних коштів.

Проведеною перевіркою встановлено, що з 01.04.2012 року у зв'язку з перевищенням 300000 грн. протягом останніх 12 календарних місяців обсягів поставки товарів, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 повинен був зареєструватись платником податку на додану вартість, однак зареєструвався платником податку на додану вартість лише 26.09.2012 року та отримав свідоцтво НОМЕР_3.

На підставі акта від 14.11.2012 року за № 3213/17-02/НОМЕР_2 податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 19.11.2012 року № , яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 46 178,75 грн., з яких: 36 943,00 грн. за основним платежем та 9 235,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В силу п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Як слідує з матеріалів справи та не спростовується позивачем, він був зареєстрований у ДПІ у м. Ужгороді з 01.04.2009 року платником ПДВ (свідоцтво від 01.04.2009 року № 100219679) по 03 березня 2011 року.

У відповідності до вимог п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст.183 Податкового кодексу України, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно вимог п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України та п.1.4 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу - це постачання товарів.

Приписами пп.183.1 та183.2 ст.183 Податкового кодексу України встановлено, що будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Твердження апелянта про те, що для обрахунку слід брати до уваги виключно календарні 12 місяців 2012 року, на переконання апеляційного суду, є помилковими, оскільки останні 12 календарних місяців та останній календарний рік не є тотожними поняттями. Календарний рік закінчується 31 грудня, а 12 календарних місяців слід відраховувати від дати початку їх відліку.

Таким чином, оскільки свідоцтво платника податку на додану вартість фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 анульовано 03.03.2011 року, то саме з цього часу слід відраховувати строк, визначений п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України.

Враховуючи, що обсяг виручки у 300000 грн. позивач перевищив у березні 2012 року, тому з 01.04.2012 року він був зобов'язаний зареєструватись платником податку на додану вартість, однак зробив це лише 26.09.2012 року.

Отже, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 повинен був подати заяву до податкового органу не пізніше 10 квітня 2012 року для реєстрації його як платника податку на додану вартість. А відтак, доходи, які отримані позивачем з 11.04.2012 року включаються до податкового зобов'язання по податку на додану вартість.

Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що Державна податкова інспекція у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області при винесенні податкового повідомлення-рішення від 19.11.2012 року № , яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 46 178,75 грн., діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, в зв'язку з чим судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання його протиправним та скасування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.195, п.п.1, 2, ч.1 ст.197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 червня 2016 року у справі №2а-0770/3696/12 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Н.Г. Левицька

Р.П. Сеник