Справа № 335/9319/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9319/16-а 2-а/335/317/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Кудряшовій Ю.І.

за участю: позивача: ОСОБА_4

відповідача: патрульного поліції Верлос Ю.В,

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_4 до інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Верлос Юлія Вікторівна, третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 12.08..2016 року ДР№148262 , в обґрунтування якого зазначив наступне.

12 серпня 2016 року, на автомобілі Мерседес Спринтер АР 4750 АА працював на міському маршруті № 62. Рухаючись на транспортному засобі з пасажирами від місця відстою «БК ЗАЛК» в сторону зупинки громадського транспорту пл. Металургів він почув сигнали сирен машин патрульної поліції та вимогу до мого транспортного засобу зупинитись. Це було приблизно о 17год.10хв. Він знизив швидкість, доїхав до місця де можна було безпечно зупинити транспортний засіб та зупинився та звернувся до співробітників поліції з проханням пояснити причини зупинки. Патрульні зробили зауваження, що в автомобілі не працює задній лівий стоп-сигнал. Він подякував за зауваження, дістав лампу, замінив її в присутності патрульних.

Однак відповідачем було складено постанову, згідно до якої позивач 12 серпня 2016 року о 17год.15хв. в м.Запоріжжя, пр. Металургів 175, здійснював рух на авто Мерседес Спринтер АР4750АА у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідав вимогам конструкції транспортного засобу, а саме: при натисканні на педаль гальмування не горів задній лівий стоп-сигнал, чим порушив Правила дорожнього руху п. 31.4.3 «а», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 статті 122 КУпАП. Постановлено застосувати штраф у розмірі 680 грн.

Винесену відносно мене постанову вважає протиправною та просить скасувати її з тих підстав, що в його діях відсутній склад правопорушення.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову ДР№148262 від 12.08.2016 року.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у адміністративному позові, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні поліцейський ОСОБА_4 заперечував проти позову у повному обсязі, надав суду письмові пояснення, диск із фіксацією нагрудною камерою та пояснив, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

У судовому засіданні представник Управління патрульної поліції національної поліції України проти задоволення позову заперечує, зазначаючи його безпідставність.

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача, відповідача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, дослідивши відеозапис наданий відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення від 12.08.2016 року серії ДР № 148262 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що 12 серпня 2016 року о 17год.15хв. в м.Запоріжжя, пр. Металургів 175, здійснював рух на авто Мерседес Спринтер АР4750АА у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідав вимогам конструкції транспортного засобу, а саме: при натисканні на педаль гальмування не горів задній лівий стоп-сигнал, чим порушив Правила дорожнього руху п. 31.4.3 «а», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 статті 121 КУпАП.

До ОСОБА_4 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 680,00 грн.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП, поряд з іншим, настає у випадку керування водіями транспортними засобами, що мають несправності зовнішніх світлових приладів темної пори доби чи при наявності інших несправностей, з якими відповідно до встановлених правил експлуатації їх забороняється.

Відповідно до п.31.4.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, експлуатація транспортних засобів забороняється у випадку несправності зовнішніх світлових приладів, зокрема, якщо :

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх

світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;б) порушено регулювання фар;в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

При складенні постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 зазначав, про те, що перед виїздом з гаража він перевірив справність світлових приладів і припустив, що поломка могла статись під час руху. Такі ж свідчення ОСОБА_4 дав і в судовому засіданні. Суду також надав подорожній лист за 12.08.2016 року в якому зазначено про виїзд маршрутного таксі в справному стані.

Більш того, одразу після виявлення поламки водій відразу ж усунув її шляхом заміни перегорілої лампочки, що встановлено із відеозапису наданого відповідачем.

Однак, всупереч покладеного ч.2 ст.71 КАС України обов'язку відповідач у встановленому порядку не спростував вказаного твердження позивача, а, фактично, обмежився тільки констатуванням самого факту несправності заднього стоп-сигналу.

Разом з цим, відповідно до п.31.5 Правил у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у п.31.4, водій повинен вжити заходів щодо їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатись якомога коротшим шляхом до місця стоянки чи ремонту, дотримуючись запобіжних заходів. При цьому, відповідно до п.31.6 «б» подальший рух транспортного засобу забороняється лише у випадку, коли на ньому у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Таким чином, виявлена несправність на автомобілі, яким керував позивач за смислом ч.1 ст.121 КУпАП та п.31.4.3 Правил не є тією несправністю при наявності якої подальша експлуатація транспортного засобу заборонена, що виключає відповідальність ОСОБА_4 за вказаною статтею.

Крім цього згідно ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення повинно бути вчинено умисно або необережно, тобто однією із основних умов наявності складу адміністративного правопорушення є наявність вини особи, тобто психічного відношення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності. Однак, судом у встановленому законом порядку не доведено вини Бренько А.О у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, що призвело до необґрунтованого винесення постанови та притягнення до адміністративної відповідальності Позивача, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 7 - 12, 70, 71, 86, 159 - 163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Верлос Юлія Вікторівна, третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 12 серпня 2016 року серія ДР №148262, яка винесена інспектором роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Верлос Юлією Вікторівною щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КУпАП України

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: Ю.В.Апаллонова