Справа № 804/2316/16
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2016 р. справа № 804/2316/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Павловського Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової служби ГУ ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
22.04.2016 року фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової служби ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 01.07.2015 року № 111-177, прийняте Криворізькою центральною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується із податковим повідомленням-рішенням та вважає, що рішення Криворізької центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 111-177 від 01.07.2015 року є незаконним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
08.06.2016 року у судове засідання з'явився позивач та представник позивача, якиі просили задовольнити позов у повному обсязі і розглядати у подальшому справу у порядку письмового провадження.
Представники відповідача в судове засідання не з'явивмя, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Керуючись приписами ст. ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду письмові докази, враховуючи позицію позивача, викладену у адміністративному позові, та позицію відповідача, викладену в запереченнях, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд дійшов висновку про наступне.
Як вказано в податковому повідомленні-рішенні, що воно виписане згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 267.6.1 пункту 267.6 статті267 Податкового кодексу України.
Сума нарахованого зобов'язання підлягає сплаті протягом 60 днів з дати вручення податкового повідомлення-рішення, відповідно до підпункту 267,8.1 пункту 267.8 статті267 Податкового кодексу України на бюджетний рахунок одержувача.
Згідно п.56.1.ст.56 Податкового кодексу України ( далі - ПК ) платник податків має право на оскарження рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів (посадових осіб) в адміністративному або судовому порядку (пп. 17.1.7. ст. 17 ПК, п. 56.1. ст. 56 ПК).
Згідно статті 99 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) для захисту прав, свобод та інтересів особи у встановлені законом строки вимушений звернутись до адміністративного суду.
Податковим органом під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення порушено чинне законодавство, оскільки не взято до уваги той факт, що у 2015 році автомобіль відносно якого нараховано транспортний податок не е об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 Податкового кодексу України.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3 від 21.05.2013 року, виданого ВРЕР ДАІ м. Кривий Ріг ГуМВС України у Дніпропетровській області, Автомобіль марки LEXUS RX 350 ЗНГ, легковий універсал-В, колір червоний, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_4, об'єм двигуна 3456 кб. см. зареєстрований на власника ОСОБА_1.
На території України автомобіль був первинно зареєстрований 07.08.2012року, що був у використанні за кордоном, про що є підтверджуючі листи-відповіді з додатками документів з Центру надання послуг УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів м. Кривого Рогу та Криворізького району від 02.10.2015року № 2472, Управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області від 08.10.2015року № 42/1-3743.
Підтвердження дати випуску автомобіля LEXUS 350 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 - жовтень місяць 2008 року, вказано в Висновку експертного дослідження автотоварознавця № 5516-15 від 03.11.2015року ОСОБА_3 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, який додається до позову.
Так, з 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-УІІІ. Згідно вказаного нормативно-правового акта статтею 267 Податкового кодексу України запроваджено транспортний податок. Приписами ст. 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне віт земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Згідно п.п. 267.1.1 п. 267.1. ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Підпунктом 267.2.1 п. 267.2. ст. 267 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. За приписами п.п. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 Податкового кодексу України, базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Згідно п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). За приписами п.п. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.
В порушення вищевказаного, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 111-177 сформовано позивачем 01.07.2015 року, але відправлене у серпні 2015року.
Відповідно до п. 3.5, п. 3.6 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 року №1236, після складання не пізніше наступного робочого дня податкове повідомлення- рішення передається структурному підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції органу державної податкової служби. Один примірник податкового повідомлення-рішення направляється (вручається) платнику податків. У структурному підрозділі, який склав податкове повідомлення-рішення, залишається другий примірник податкового повідомлення-рішення, який долучається до матеріалів перевірки або безпосередньо до справи платника податків.
Структурний підрозділ, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції органу державної податкової служби, або відповідальна особа, визначена керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, у день отримання податкового повідомлення-рішення від структурного підрозділу, що його склав, направляє (вручає) податкове повідомлення-рішення платнику податків. При цьому корінець податкового повідомлення-рішення залишається в органі державної податкової служби та долучається до матеріалів перевірки або безпосередньо до справи платника податків.
Таким чином, податковим органом порушено порядок прийняття податкового повідомлення-рішення від 01.07.2015р. № 111-177, визначений приписами пп.267.6.1, пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи вищевикладене, відповідачем порушено норми діючого законодавства при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення.
Крім того, п. 4 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII, рекомендовано органам місцевого самоврядування: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні та міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до ч. 1 статті 69 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.
Згідно п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.
За приписами статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Згідно п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України, до місцевих податків належить, зокрема, податок на майно. У свою чергу, відповідно до статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Відповідно до п.10.2 ст. 10 Податкового кодексу України, місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю). Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для гіаркування транспортних засобів, туристичного збору (пункт 10.3. статті 10 Податкового кодексу України). Зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України(пункт 10.5. статті 10 Податкового кодексу України).
Статтею 12 Податкового кодексу України визначені, зокрема, повноваження сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів. Пунктом 12.3. статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п. 12.3.1 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України ).
Відповідно до п.п. 12.3.4 п. 12.3. ст. 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється вілповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період).
В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Згідно п.12.5 ст. 12 Податкового кодексу України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.
Зазначені норми узгоджуються з принципом стабільності, на якому ґрунтується податкове законодавство, що закріплений у підпункті 4.1.9 пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України. Відповідно до цього принципу зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
З аналізу викладеного випливає, що для застосування рішення про встановлення місцевих податків у 2015 році, таке рішення мало бути прийнято та оприлюднене до 15 липня 2014 року.
Відповідно до положень ст.17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду , як джерело права.
Частинами 1 та 2 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 01.07.2015 року № 111-177, яким позивачу ОСОБА_1 визначено у 2015 році податкове зобов'язання із транспортного податку, не грунтується на вимогах Податкового кодексу України, зокрема, підпункту 12.3.4. пункту 12.3., пункту 12.5 статті 12, та не узгоджується із вимогами принципу верховенства права.
Частиною 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з вимогами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. З ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової служби ГУ ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.
Стягнути з Криворізької центральної об'єднаної державної податкової служби ГУ ДФС у Дніпропетровській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.П. Павловський