Справа № 520/1899/16-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 520/1899/16-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Васильків О.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченка К.В.,

Лук`янчук О.В.

при секретарі: Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Київського районного суду м.Одеси від 29 червня 2016р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оброни України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про захист порушених прав військовослужбовця та вжиття заходів щодо їх поновлення,-

В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2016р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати позивача суб`єктом відповідних правовідносин, що належить до категорії осіб, на яких поширюється дія п.2 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб №499 від 28 травня 2008р. (далі - Постанови №499), та таким, до якого застосовується положення ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей» на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням після звільнення з кадрової військової служби у запас, а саме після 1січня 2007р., ІІ групи інвалідності внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби і захистом Батьківщини;

- визнати 30 травня 2014р. датою подання позивачем документів до Міністерства оборони України для виплати одноразової грошової допомоги;

- визнати, що Департамент фінансів Міністерства оборони України не є суб`єктом відповідних правовідносин, та немає належних правових повноважень приймати рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги чи відмови у призначенні, а висновок з приводу звернення позивача не ґрунтується на правильному застосуванні норм права;

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути надані Одеським обласним військовим комісаріатом документи, та надати Міністром оборони України відповідний наказ про призначення позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 4 грудня 2013р. внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням військової служби;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 в 10-денний строк з дня постановлення судового рішення направити до Міністерства оборони України документи позивача від 30 травня 2014р. для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 3 грудня 2013р.;

- протягом 30-ти днів після надходження до облвійськкомісаріату відповідного наказу Міністра оборони України разом з документами, здійснити виплату позивачу такої допомоги.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він з 5 серпня 1976р. по 27 листопада 2002р. проходив кадрову військову службу в Збройних силах України, перебуваючи на якій захворів та на даний час отримує пенсію по інвалідності.

Протоколом військово-лікарської комісії Південного регіону №62 від 19.03.2016р. встановлено, що травма і захворювання позивача пов`язана з виконанням обов`язків військової служби і захистом Батьківщини.

Виходячи із зазначених обставин позивач вважає, що у нього виникло право на призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей», а тому звернувся до Одеського облкомісаріату із заявою про виплату такої допомоги. Однак, листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України за №248/3/6/2390 від 29.12.2014р. позивача повідомили про відсутність підстав для призначення такої допомоги у зв`язку із діючим законодавством.

Не погоджуючись із зазначеними діями позивач звернувся в суд із позовом, в якому просив захистити його права як військовослужбовця та вжити заходів щодо їх відновлення. Посилаючись на зазначені обставини, просив позов задовольнити.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 29 червня 2016р. позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право на призначення одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 4 грудня 2013р., внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Дана постанова є підставою для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи з 4.12.2013р., внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, у порядку та строки, передбачені законодавством.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

За правилами ст.200КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що право на одноразову грошову допомогу у позивача виникло у зв`язку з тим, що ІІ групу інвалідності йому призначено внаслідок захворювання, яке мало місце в період проходження ним військової служби та пов`язане із виконанням службових обов`язків. Датою виникнення такого права визнано 4 грудня 2013 року - дату встановлення інвалідності позивачу.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано сторонами, що з 5 серпня 1976р. по 27 листопада 2002р. позивач проходив кадрову військову службу у ЗСУ.

Наказом Міністра оборони України №615 від 30 жовтня 2002р. заступника начальника факультету з матеріально-технічного забезпечення факультету (розвідки) Одеського інституту Сухопутних військ ОСОБА_1 звільнено у запас за станом здоров`я.

З 27 листопада 2002р. позивача виключено зі списків особового складу зазначеного інституту наказом начальника Одеського інституту Сухопутних військ №245 від 18 листопада 2002р..

Після звільнення з військової служби ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Київському районі м.Одеси.

У 2013р. позивач звернувся до військово-лікарської комісії Південного регіону, яка встановила причинний зв`язок травми і захворювання позивача пов`язані із виконанням ним обов`язків військової служби та захистом Батьківщини. Даний факт підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом засідання військово-лікарської комісії Південного регіону №62 від 19 березня 2013р. (а.с.14).

4 грудня 2013р. Одеська МСЕК визнала позивача інвалідом та встановила ІІ групу інвалідності строком до 1 січня 2015р., про що свідчить довідка серії 10ААВ №584313(а.с.15).

2 грудня 2015р., згідно з довідкою серії 10ААВ №788883 від 2 грудня 2015р., Одеська МСЕК встановила ОСОБА_1 ІІ групу інвалідності безстроково, внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.16).

Позивач 2 червня 2014р. звернувся до Одеського облвійськомісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.17).

Департамент фінансів Міністерства оборони України від 29 грудня 2014р. повідомив позивача, що після розгляду його документів встановлено відсутність підстав для подання пропозиції Міністру оборони України щодо призначення позивачу грошової допомоги, з посиланням на те, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 3 листопада 2006р., яким внесені зміни до ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей», набрав чинності 1 січня 2007р., а отже дія цих правових актів поширюється тільки на військовослужбовців, які отримали інвалідність та звільнені після цієї дати або продовжують проходити військову службу.

Позивач вважає, що такий висновок є безпідставним, суперечить фактичним обставинам справи та порушує його права як військовослужбовця.

Перевіряючи правомірність дій та рішень відповідачів, та підстави, за якими позивач просить захистити його права та вжити заходів щодо їх відновлення, судова колегія виходить з наступного.

У відповідності до положень ст.16ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей» (у редакції, яка була чинною на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, що пов`язана з виконанням позивачем військових обов`язків та захистом Батьківщини), що одноразова грошова допомога, в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення, виплачується у разі поранення (контузії, травми, або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби залежно від втрати працездатності, на умовах визначених КМУ.

Згідно з п.2 Постанови КМУ №499 від 28 травня 2008р., призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1.01.2007р., здійснюється згідно з порядком, затвердженим цією постановою.

На підставі викладеного, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у позивача виникло право на призначення одноразової грошової допомоги, виходячи з довідки МСЕК від 4.12.2013р., якою встановлено інвалідність ІІ групи, внаслідок захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини.

З положень наведених правових норм також вбачається, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, яке мало місце в період її проходження.

Що стосується порядку виплати одноразової грошової допомоги, то він регулюється Порядком та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженим Постановою КМУ №499 від 28 травня 2008р.
Так, відповідно до п.3 даного порядку особа, яка має право на виплату одноразової грошової допомоги подає відповідні документи разом із заявою до уповноваженого органу (у даному випадку Одеський обласний військовий комісаріат).

Згідно з п.7 Порядку, затвердженого Постановою КМУ №499 керівник уповноваженого органу у 15-денний строк з дня реєстрації документів подає головному розпорядникові бюджетних коштів (Міністерство оборони України) висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються подані особою документи.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Отже, остаточне рішення про призначення одноразової грошової допомоги приймає головний розпорядник бюджетних коштів (Міністерство оборони України), який повинен направити до облвійськкомісаріату вказані відомості та повідомити про це позивача.

Також, судова колегія зазначає, що приписами Наказу Міністра оборони України №72 від 4 січня 2013р., встановлено, що Департамент фінансів Міністерства оборони України є структурним підрозділом апарату Міністерства оборони України, який призначений для участі у формуванні та реалізації державної політики з питань фінансового забезпечення Збройних Сил України, порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівників Збройних Сил, виконання функцій бухгалтерської служби Міністерства оборони, формування зведеного кошторису Міністерства оборони, здійснення моніторингу виконання кошторису Міністерства оборони, фінансування військ, ведення реєстру військових частин як суб`єктів господарської діяльності, аналізу витрат та перспектив фінансування потреб Збройних Сил України.

Таким чином, судова колегія зазначає, що він не є окремою юридичною особою та створений для виконання функцій та завдань Міністерства оборони України, а тому судова колегія не погоджується із доводами позивача, що Департамент фінансів Міністерства оборони України не є суб`єктом відповідних правовідносин, та не має належних правових повноважень приймати рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги чи відмови у призначенні.

Що стосується позовних вимог до облвійськкомісаріату, судова колегія вважає необхідним зазначити, що облвійськкомісаріат має право здійснити виплату одноразової грошової допомоги лише після отримання рішення Міністерства оборони про її призначення та наявності фінансування.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про виникнення у ОСОБА_1 права на призначення одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 4 грудня 2013р., внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду постановлена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196,200,206КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 29 червня 2016р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 вересня2016р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: К.В. Кравченко

О.В. Лук`янчук