Справа № 728/1760/16-а
Суддя: Пархоменко П. І.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 728/1760/16-а
Номер провадження 2-а/728/58/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Пархоменка П.І.

за участі:

секретаря - Коваленко В.В.

позивача - ОСОБА_1

відповідач - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві 4 роти 1 батальйону Солодчука О.П. про оскарження постанови по справі про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві 4 роти 1 батальйону Солодчука О.П. (далі відповідач), в якому просить визнати недійсною та скасувати постанову по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 021911 від 16 червня 2016 року, справу про адміністративне правопорушення щодо позивача закрити. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Позивач вважає, що вказана постанова не відповідає обставинам справи та вимогам закону. Зокрема, він порушень Правил дорожнього руху України не допускав, тобто не продовжував рух на забороняючий сигнал світлофору.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що порушень правил дорожнього руху не допускав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку із чим відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача, на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно них правовідносини.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 16 червня 2016 року серії ЕАА № 021911 (а.с.5) позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Виходячи із змісту оскаржуваної постанови, особою, яка її винесла, було встановлено, що 16 червня 2016 року о 22 годині 20 хвилин позивач керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Києві, по дорозі Набережно-Печерській,4, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 та продовжив рух на забороняючий сигнал світлофору.

Також, вказані обставини відображені в картці обліку адміністративного правопорушення (а.с.17).

З встановленого випливають наступні висновки.

Так, виходячи із змісту статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

А, частиною першою статті 9 КАС встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, який втілено в частині другій статті 19 Конституції України, згідно із якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються в статті 8 Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

В даній справі на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення в матеріалах справи наявна лише оскаржувана постанова.

На запити суду оригіналів або належним чином завірених копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення, доказів на підтвердження вини позивача та заперечень з боку відповідача надано не було.

З іншої сторони, в спростування своєї вини ОСОБА_1 надав заперечувальні пояснення, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини другої статті 71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують протиправність оскаржуваної постанови.

В свою чергу, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували законність винесеної постанови або спростовували б позовні вимоги.

Будь-які інші дані про порушення правил дорожнього руху, в матеріалах справи відсутні.

Окрім іншого, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Названі обставини не дають змоги суду однозначно оцінити дії ОСОБА_1 як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вказана постанова підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо заявлених позивачем вимог про визнання постанови недійсною та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд враховує наступне.

Перелік способів захисту, закріплений у статті 162 КАС, є невичерпним. Суд може застосовувати також й інші способи захисту, головне, щоб вони гарантували дотримання та захист прав особи-позивача. При цьому КАС, на відміну від актів приватного законодавства, не вимагає, щоб такі способи захисту були передбачені у законі чи іншому нормативному акті. Проте, не дивлячись на це загальне правило, окремі способи захисту з огляду на їх природу та призначення можуть бути застосовані судом лише у випадку, коли така можливість буде прямо передбачена законом.

Так, в даній справі вимога позивача про визнання постанови недійсною компенсується вимогою про скасування оскаржуваної постанови, вона не ґрунтуються на матеріалах справи і не узгоджується з вимогами закону, її задоволення не призведе до реального поновлення прав позивача, у зв'язку із чим в цій частині вимог необхідно відмовити.

Також, відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

А, відповідно до припису пункту 2 частини першої статті 18 КАС, який кореспондується з положеннями пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб'єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Однак розглядаючи дану категорію справ суд звертає увагу, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог, у зв'язку із чим в задоволенні вимоги про закриття справи також необхідно відмовити.

Наведене свідчить про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 3, 158 - 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві 4 роти 1 батальйону Солодчука О.П. про оскарження постанови по справі про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 021911 від 16 червня 2016 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві 4 роти 1 батальйону Солодчуком О.П. відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області П.І. Пархоменко