Справа № 815/4555/16
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4555/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Марина П.П.,

секретар судового засідання Гацанюк К.В.

за участю представників сторін:

від Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області: Бурдейна О.Г. (за довіреністю);

від Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2: ОСОБА_2 - особисто, ОСОБА_3 - за договором;

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,-

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (далі - ДПІ у Малиновському районі м. Одеси) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з поданням до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ІКНОМЕР_1), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги ДПІ у Малиновському районі м. Одеси обґрунтовує тим, що 01.09.2016 року позивачем прийнято наказ про проведення фактичної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ІКНОМЕР_1) №535 від 01 вересня 2016 року, на підставі якого та відповідних направлень на проведення перевірки державними ревізорами-інспекторами 07 вересня 2016 року здійснено вихід на фактичну адресу відповідача для проведення перевірки. Протее, Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 відмовлено у допуску працівників контролюючого органу до проведення перевірки, про що складено відповідний акт. З огляду на наведені обставини, начальником ДПІ у Малиновському районі м. Одеси прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, обґрунтованість якого просить підтвердити податковий орган.

Відповідач та представник відповідача заперечували проти задоволення подання, пояснюючи відмову у допуску до перевірку своєю відсутністю за вказаною адресою під час виходу перевіряючих на перевірку та знаходження підприємця у лікарні, в підтвердження чого надав виписку з лікарні, а в наступному судовому засіданні наголосив на тому що знаходився вдома.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та свідків, дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді справи, встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що 01.09.2016 року в.о. начальника Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області прийнято наказ №535 від 01.09.2016 року «Про проведення фактичної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ІКНОМЕР_1)» за адресою: АДРЕСА_1, тривалістю перевірки 10 діб, перевіряємий період - 2016 рік.

Посадовими особами Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на виконання вимог наказу в.о. начальника Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області №535 від 01.09.2016 року та на підставі направлень на перевірку №№674, 677, 678 від 01.09.2016 року здійснено виїзд на фактичну адресу за місцем здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1, з метою вручення посадовій особі наказу на направлень та приступити до проведення фактичної перевірки.

Під час прибуття фахівців за вказаною адресою, на прохання ознайомитись з наказом та направленнями, Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 надано розпорядження охороні «СОБ» вигнати перевіряючих та не допущено останніх до проведення перевірки, у зв'язку з чим останніми складено відповідні Акти від 07.09.2016 року №261 про відмову від підпису та №262 про не допуск до проведення перевірки (а.с.16, 17).

З огляду на наведені обставини, на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, складеного в.о. заступника начальника ДПІ у Малиновському районі м. Одеси та начальником управління податків і зборів з фізичних осіб від 07.09.2016 року, начальником ДПІ у Малиновському районі м. Одеси 07 вересня 2016 року о 17 год. 00 хв. прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ІКНОМЕР_1), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно до п. 1 ст. 183-3 КАС України провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно п.п.16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України тривалість фактичних перевірок не повинна перевищувати 10 діб.

Пунктом 80.7 ст. 80 ПКУ передбачено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

За приписами пп.80.2.7 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності, зокрема, таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету. Порядок допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки регулюється ст. 81 Податкового кодексу України, відповідно до якої посадові особи органу контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення та за умови пред'явлення або надіслання таких документів: направлення на проведення перевірки; копії наказу про проведення фактичної перевірки; службових посвідчень осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно п. 81.2 ст. 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Суд звертає увагу, що у Податковому кодексі України окремо обумовлено, що відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється (п. 81.1 ст. 81 ПК України).

Таким чином, єдиною підставою для відмови від допуску контролюючого органу до проведення перевірки, згідно абз.5 ст. 81.1 ст. 81 ПК України є, зокрема, непред'явлення платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) визначених документів є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Як вже зазначалось, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами органу контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що податковим органом доведено факт відмови представником фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у допуску до перевірки.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених Законом.

Згідно з пп.94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

При цьому, суд зазначає, що недопуск уповноважених посадових осіб контролюючого органу та відмова від підпису наказу та направлень на перевірку суд вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки передбачених абз.5 ст. 81.1 ст. 81 ПК України підстав такої відмови у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 не існувало.

Суд не приймає до уваги пояснення позивача щодо знаходження у лікарні, оскільки викликані та допитані у якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що під час виходу на фактичну перевірку Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 знаходився за адресою: АДРЕСА_1) та, побачивши перевіряючих, які пояснили останньому мету прибуття, викликав охорону і не допустив посадових осіб на територію бази відпочинку.

Даний факт підтверджено також відповіддю на запит суду Комунальної установи Овідіопольської районної ради «Овідіопольска центральна районна лікарня» від 09.09.2016 року №705, згідно якої лікарем зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 07.09.2016 року на стаціонарному лікуванні в Овідіопольскій центральній районній лікарні не знаходився (а.с.47).

Судом не приймаються до уваги пояснення допитаної у якості свідка ОСОБА_6 - адміністратора бази відпочинку, яка стверджувала про відсутність 07.09.2016 року ОСОБА_2 на території бази та заперечувала виїзд перевіряючих за вказаною адресою, оскільки вказані обставини підтверджуються складеними службовими особами актами від 07.09.2016 року (а.с.16-17), а пояснень стосовно місцезнаходження власного чоловіка - ОСОБА_2 остання надати не змогла, посилаючись взагалі на його відсутність та перебування або вдома або у лікарні, хоча виписка із медичної картки хворого передбачає перебування останнього на стаціонарному лікуванні (а.с.34а), що в свою чергу спростовано вищенаведеною відповіддю лікаря про відсутність ОСОБА_2 у медичному закладі 07.09.2016 року, який у судовому засіданні 09.09.2016 року стверджував про находження у лікарні під час виходу перевіряючих на перевірку.

Згідно п.п. 94.3.-94.4. ст. 94 ПКУ, арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Пунктом 94.5. статті 94 ПКУ передбачено, що арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до п. 94.10. ст.94 ПКУ, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 8 ст. 183-3 та п. 4 ч. 2 ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову прийняту у справах, визначених статтею 183-3 цього Кодексу.

Виходячи із вищевикладеного суд вважає, що за наведених обставин та правових норм подання ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Слід зауважити, що при розгляді подання суд здійснює функцію контролю за правомірністю дій податкового органу щодо застосування арешту.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наведених підстав, суд вважає, що подання ДПІ у Маліновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області подано в межах строку передбаченого ст. 183-3 КАС України, доводи заявника знайшли своє підтвердження з наданих до суду матеріалів, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 128, 158-163, 167, 183-3, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ІКНОМЕР_1), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: АДРЕСА_1), застосованого рішенням начальника ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 07 вересня 2016 року.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя П.П. Марин