Справа № 826/26127/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 вересня 2016 року № 826/26127/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної архітектурно - будівельної інспекції України
до ОСОБА_1
прозобов'язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна архітектурно - будівельна інспекція України (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач) про зобов'язання відповідачу заборонити експлуатацію нежитлових господарських будівель, а саме гараж «літ. З» та сарай «літ. І» згідно технічного паспорту від 15.12.2006р. реєстровий №6282 (кориговано станом на 24.10.2008р.), які експлуатуються під станцію технічного обслуговування автомобілів на вул. Славгородській, 19/56 у Дарницькому районі міста Києва.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході проведення перевірки встановлено, що на земельній ділянці по вул. Славгородській, 19/56 у Дарницькому районі міста Києва відповідачем побудовані нежитлові господарські споруди, а саме гараж «літ. З» та сарай «літ. І», які експлуатуються під станцію технічного обслуговування автомобілів та які розташовані на відстані 10 метрів від житлового будинку, що є порушенням п. 7.54* та таб. 7.5а* ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надав.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011р. №553, на підставі заяви громадянина ОСОБА_2 від 15.09.2015р. посадовою особою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил громадянином ОСОБА_1 на станції технічного обслуговування автомобілів на вул. Славгородській, 19/56 у Дарницькому районі міста Києва.

Під час перевірки встановлено, що на земельній ділянці по вул. Славгородській, 19/56 у Дарницькому районі міста Києва відповідачем побудовані нежитлові господарські споруди, а саме гараж «літ. З» та сарай «літ. І», згідно технічного паспорту від 15.12.2006р. реєстровий №6282, які експлуатуються під станцію технічного обслуговування автомобілів.

Зазначена земельна ділянка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на землю ІV-КВ №148418, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №63-2-00354 від 19.09.2001р.

Зазначені житлові будівлі відповідач надає в тимчасове платне користування ПП «Автостимулсервіс» на підставі договору оренди від 01.09.2014р.

ДП «Укрдержбудекспертиза» листом від 11.09.2015р. №1349/1 повідомило, що відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2015 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва», даний об'єкт будівництва може бути віднесений до категорії складності не менше ніж ІІІ.

Під час перевірки встановлено, що зазначені вище будівлі станції технічного обслуговування розташовані на відстані 10 м. від житлового будинку, чим порушено вимоги п. 7.54* та таб. 7.5а* ДБН 560-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», оскільки відстань від станцій технічного обслуговування автомобілів до житлових будинків повинна становити не менше 15 м.

За результатами перевірки посадовою особою Департаменту складено акт перевірки від 21.09.2015р., в якому зазначені виявлені порушення, видано припис від 21.09.2015р. з вимогою заборонити експлуатацію зазначеного об'єкту та усунути виявлені порушення відповідно до вимог чинного законодавства та складено протокол про адміністративне правопорушення від 21.09.2015р.

У відповідності до п. 21 Порядку № 553, згідно якого у разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

З матеріалів справи вбачається, що складений за результати проведеної перевірки акт, припис та протокол про адміністративне правопорушення були направлені на адресу гр. ОСОБА_1 рекомендованим з повідомленням листом вих. № 10/26-7/2109/10 від 21.09.2015р.

Зазначені документи повернуті УГППС «Укрпошта» з відміткою на конверті «За закінченням терміну зберігання».

З матеріалів справи також вбачається, що на розгляд справи про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_1, не з'явився не висловив жодних зауважень щодо встановлених фактів порушень.

За вчинене правопорушення, на підставі поданих документів і матеріалів, складених під час здійснення позапланової перевірки, посадовою особою Департаменту на гр. ОСОБА_1 накладено штраф згідно з ч, 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення - Постанова по справі про адміністративне правопорушення від 06.11.2015 № 26.

В подальшому посадовою особою Департаменту з метою перевірки виконання гр. ОСОБА_1 вимог припису від 21.09.2015р. проведено позапланову перевірку за вищезазначеною адресою та встановлено, що вимоги припису не виконано, а саме нежитлові будівлі загальною площею 100,4 кв.м. продовжують експлуатуватися під станцію технічного обслуговування автомобілів, чим порушено підп. а п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами перевірки посадовою особою Департаменту складено акт перевірки від 29.10.2015р., в якому зазначені виявлені порушення та протокол про адміністративне правопорушення від 29.10.2015р.

Зазначені документи були направлені на адресу гр. ОСОБА_1 рекомендованим з повідомленням листом (вих. № 10/26-55/3010/10 від 30.10.2015) та отримані останнім 09.11.2015 про що свідчить відмітка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

За вчинене правопорушення, посадовою особою Департаменту на гр. ОСОБА_1 накладено штраф згідно з ч. 1 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення - Постанова по справі про адміністративне правопорушення від 09.11.2015 № 27.

Враховуючи ухилення відповідача від виконання вимог припису від 21.09.2015р. Держархбудінспекція звернулась з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п. 5 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд, який забезпечує Державна архітектурно - будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Згідно Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою КМУ від 09.07.2014р. №294 Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Основними завданнями Держархбудінспекції України є участь у реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме: здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; здійснення державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, проектних рішень, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунального господарства; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури.

Пунктом 13 частини 6 вказаного Положення №294 передбачено, що Держархбудінспекція для виконання покладених на неї завдань має право: проводити претензійно-позовну роботу, звертатися до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів.

В п. 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013, № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за участю Державної архітектурно- будівельної інспекції України та її територіальних органів, у тому числі й ті, які виникають під час виконання повноважень:

у сфері державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (закони України від 16 листопада 1992 року N 2780-XII "Про основи містобудування", від 17 лютого 2011 року N 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності", від 14 жовтня 1994 року N 208/94-ВР "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", від 20 травня 1999 року N 687-XIV "Про архітектурну діяльність", від 5 квітня 2007 року N 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", частина восьма статті 4 Закону України від 25 грудня 2008 року N 800-VI "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва", частина п'ята статті 11 Закону України від 5 листопада 2009 року N 1704-VI "Про будівельні норми");

у сфері ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (стаття 17 Закону України від 20 травня 1999 року N 687-XIV "Про архітектурну діяльність", Закон України від 1 червня 2000 року N 1775-III "Про ліцензування певних видів господарської діяльності").

Частиною 7 Положення №294 передбачено, що Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Проведення архітектурно-будівельного контролю регулюється "Порядком здійснення архітектурно-будівельного контролю", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553 (надалі Порядок №553).

У відповідності до п. 1, 2, 3 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції). Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва. Державний архітектурно-будівельний контроль на об'єктах будівництва, що є власністю іноземних держав, міжнародних організацій, іноземних юридичних і фізичних осіб та розташовані на території України, здійснюється відповідно до цього Порядку. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок. Повноваження посадових осіб Держархбудінспекції поширюються на всю територію України. Державний архітектурно-будівельний контроль на території інших областей здійснюється посадовими особами територіальних органів за рішенням Держархбудінспекції. ( п.5 Порядку №553).

За змістом ч. 4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; 4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; 41) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об'єктів, вимогам державних стандартів, норм і правил згідно із законодавством; 5) здійснювати контроль за додержанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів містобудування та архітектури; 7) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. Забороняється витребовувати інформацію та документи податкової, фінансової звітності, щодо оплати праці, руху коштів та інші, не пов'язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю.

Отже, судом встановлено, що приписи є обов'язковими до виконання.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

виявлення факту самочинного будівництва об'єкта;

перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю;

вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки;

звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства;

вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки (п. 7 Порядку №553).

За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю. Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль (п.16, п.18 Порядку №553).

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис). Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку. Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України (п. 17, п.19, п.20 Порядку №553).

Відповідно до п. 21 Порядку, якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф (п.22 Порядку №553).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконав вимог Департаменту щодо зупинення експлуатації нежитлових господарських будівель, а саме гараж «літ. З» та сарай «літ. І» згідно технічного паспорту від 15.12.2006р. реєстровий №6282 (кориговано станом на 24.10.2008р.), які експлуатуються під станцію технічного обслуговування автомобілів на вул. Славгородській, 19/56 у Дарницькому районі міста Києва.

Отже, суд приходить до висновку, що Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві вжито вичерпних заходів щодо проведення перевірки та забезпечення участі ОСОБА_1 у її проведенні, однак, у зв'язку з тим, що вказані дії відповідача унеможливлюють здійснення державного архітектурно - будівельного контролю в установлений законодавством спосіб, позовні вимоги щодо зобов'язання ОСОБА_1 вчинити певні дії є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної архітектурно - будівельної інспекції України задовольнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) заборонити експлуатацію нежитлових господарських будівель, а саме гараж «літ. З» та сарай «літ. І» згідно технічного паспорту від 15.12.2006р. реєстровий №6282 (кориговано станом на 24.10.2008р.), які експлуатуються під станцію технічного обслуговування автомобілів на вул. Славгородській, 19/56 у Дарницькому районі міста Києва.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко