Справа № 2а-421/10/1670
Суддя: С.М. Серга
Дата ухвалення: 2010-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2010 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-421/10/1670

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Серги С.М.,

при секретарі Олійник Ю.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції до ОСОБА_2 про стягнення податку з доходів фізичних осіб, -

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2010 року Миргородська об'єднана державна податкова інспекція звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення податку з доходів фізичних осіб.

В обгрунтування вимог представник позивача посилався на отримання відповідачем у 2008 році доходу у розмірі 10584,68 грн від продажу автомобіля ВАЗ 21053, кузов ХТА 210530S1497093, з якого в порушення вимог пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" не сплачений до державного бюджету податок з доходів фізичних осіб в сумі 1587,8 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні вказував на безпідставність заявлених позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що дохід від продажу автомобіля ВАЗ 21053, кузов ХТА 210530S1497093, отриманий не ним, а ОСОБА_3, який мав право реалізовувати цей транспортний засіб на підставі генеральної довіреності.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Підпунктом 3.1.3 пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" вiд 22.05.2003 № 889-IV (далі - Закон № 889-IV) встановлено, що об'єктом оподаткування резидента є доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті.

Відповідно до пунктів 12.1 та 12.2 статті 12 Закону вiд 22.05.2003 № 889-IV (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) дохід платника податку від продажу об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього Закону. Як виняток із пункту 12.1 статті 12 Закону вiд 22.05.2003 № 889-IV при продажу одного з об'єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля, мотоцикла, моторолера або моторного (парусного) човна не частіше одного разу протягом звітного податкового року доходи продавця від зазначених операцій оподатковуються за ставкою в розмірі 1 відсотка від вартості такого об'єкта рухомого майна за умови сплати (перерахування) ним суми державного мита до бюджету або суми плати нотаріусу за нотаріальне посвідчення відповідного договору до такого посвідчення. Дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш ніж одного із зазначених об'єктів, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 7.1 статті 7 даного Закону.

Згідно з пунктом 7.1 статті 7 крім випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.3 статті 7 Закону вiд 22.05.2003 № 889-IV (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування.

Зі змісту даних правових норм вбачається, що підставою для сплати громадянами податку з доходів фізичних осіб від продажу об'єктів рухомого майна, в тому числі транспортного засобу, є отримання ними доходу.

Оцінюючи обгрунтованість тверджень представника позивача про отримання ОСОБА_2 доходу від реалізації автомобіля ВАЗ 21053, кузов ХТА 210530S1497093, в сумі 10584,68 грн суд виходить з наступного.

З дослідженого судом біржового контракту № ТЗ/49/480 від 12.12.2008 вбачається, що реалізація автомобіля ВАЗ 21053, кузов ХТА 210530S1497093, рік випуску 1995, тип ТЗ: легковий, здійснена ОСОБА_3 за результатами біржевих торгів ОСОБА_4 за 50 грн.

13.12.2008 внаслідок отримання доходу від продажу транспортного засобу в сумі 50 грн ОСОБА_3 сплатив податок з доходу фізичних осіб в розмірі 15 відсотків від цієї суми, який дорівнює 7,5 грн, що підтверджується квитанцією 2Р12131 від 12.12.2008.

Отже, зміст вказаних документів спростовує твердження представника позивача про отримання ОСОБА_2 доходу від продажу вказаного транспортного засобу, на чому наголошував і відповідач в ході судового розгляду.

Суд також критично оцінює посилання представника позивача на лист з Миргородського ВРЕР № 1447 від 13.08.2009 та інформацію з відділу оподаткування від 14.10.2009 як на докази одержання ОСОБА_2 виручки від продажу автомобіля ВАЗ 21053, кузов ХТА 210530S1497093, з огляду на те, що в даних доказах не міститься інформації на підтвердження вмотивованості цієї позиції.

На підставі пункту 11 статті 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 № 509-XІІ державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Позивачем не надано до суду доказів наявності у відповідача заборгованості перед бюджетом по сплаті податку з доходів фізичних осіб, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції до ОСОБА_2 про стягнення податку з доходів фізичних осіб відмовити.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк з дня складення її в повному обсязі. Апеляційна скарга може бути подана у 20-денний строк після подачі заяви про апеляційне оскарження в порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 22 березня 2010 року.

Суддя С.М. Серга