Справа № 545/2588/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 р. Справа № 545/2588/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 20.07.2016р. по справі № 545/2588/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського патрульного поліції роти №4 Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції Мелокумової Ольги Сергіївни

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до Поліцейського патрульної поліції роти №4 Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції Мелокумової Ольги Сергіївни, в якому просив визнати протиправними дії поліцейського ПП роти № 4 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП капрала поліції Мелокумової Ольги Сергіївни щодо винесення нею постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 873677 від 03.07.2016 року та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 873677 від 03.07.2016 року. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю складу злочину.

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 20.07.2016р. по справі № 545/2588/16-а адміністративний позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скарзі, просили її задовольнити.

Представник відповідача, посадової особи Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції, уповноважений представляти інтереси відповідача за довіреністю, виданою за підписом Департаменту патрульної поліції, в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 03.07.2016 року поліцейським патрульної поліції роти №4 Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції Мелокумовою О.С. винесена постанова про адміністративне правопорушення серії ПС2 №873677, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

У вказаній постанові відповідачем зазначено, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом SUZUKI GRAND VITARA, реєстраційний номер НОМЕР_1, у м. Полтаві по вул. Європейській не пред'явив на вимогу патрульного поліцейського посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, чим порушив п.п. 2.4 ПДР.

Позивач, не погодившись із діями відповідача та складеною постановою, оскаржив їх до суду, вказуючи на те, що він не керував автомобілем SUZUKI GRAND VITARA, реєстраційний номер НОМЕР_1, у м. Полтаві по вул. Європейській 03.07.2016 року, а отже, не вчиняв та не міг вчинити порушення п.п. 2.4 ПДР.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення здійснено на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП застосована правомірно.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Законом України від 14 липня 2015 року №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Колегія суддів зазначає, що законодавець чітко визначив виключний перелік умови пред'явлення для перевірки посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, якими є наявність:1) ознак, що особа схожа на ту, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2 достатніх підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) перебування особина території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) зброї, боєприпасів, наркотичних засобів та інших речей, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) перебування в місці вчинення правопорушення або ДТП, іншої надзвичайної події; 6) зовнішніх ознак особи чи транспортного засобу або дій особи, які дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Матеріали справи, зокрема відеозапис, свідчать про те, що обставини, наведені у ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію", за яких поліцейський мав право вимагати у позивача пред'явлення ним документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, були відсутні.

Так, із відеозапису, наданого відповідачем вбачається, що позивач, дійсно, рухався на автомобілі SUZUKI GRAND VITARA, реєстраційний номер НОМЕР_1, у м. Полтаві по вул. Європейській 03.07.2016 року, увімкнувши відповідні сигнали, здійснив поворот вправо, а потім вліво, після чого припаркував автомобіль на стоянці.

В свою чергу, відповідач, під'їхала з напарником на службовому автомобілі до позивача, який на той час вже перебував поряд з припаркованим автомобілем, при цьому напарник відповідача попросив надати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, пояснивши це тим, що позивач, здійснюючи поворот на стоянку, не увімкнув сигнал повороту.

Проте, наведене спростовується відеозаписом з відеокамери, наданим відповідачем та оглянутим у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, а також тим, що інспектором не виносилась постанова про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого п. 9.4 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що представником відповідача визнано у судовому засіданні суду апеляційної інстанції той факт, що відеозапис в частині зйомки руху автомобіля SUZUKI GRAND VITARA, реєстраційний номер НОМЕР_1 до його зупинки і виходу позивача здійснено на власну відеокамеру інспектора, проте враховує дані вказаного відеозапису, оскільки він наданий саме відповідачем та відповідає поясненням позивача стосовно того, що при здійсненні поворотів на автомобілі вмикались відповідні сигнали, а інспекторами зупинка вказаного автомобіля не здійснювалась. Будь-яких інших доказів сторонами у справі з цього приводу не надано.

Окрім того, в судовому засіданні представник відповідача пояснила, що підставою вимагати надання документів від позивача не було не ввімкнення при здійсненні повороту відповідного сигналу на автомобілі SUZUKI GRAND VITARA, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача також пояснила, що підставою для зупинки автомобіля позивача, передбаченою ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», слугувало те, що автомобіль рухався непевно по дорозі. Проте, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що на питання позивача про підстав, з яких відповідач вимагає його надати документи, інспектор зазначив не ввімкнення сигналу повороту, про те, що автомобіль рухався таким чином, що викликало сумнів у стані водія або непевного його руху по дорозі.

Вказані обставини були визнані також представником відповідача в судовому засіданні після перегляду відеозапису, яка зазначила, що надає свої пояснення зі свідчень інспектора, оскільки під час складання протоколу вона присутня не була.

Окрім того, з відеозапису також встановлено, що відповідач не здійснював зупинку автомобіля SUZUKI GRAND VITARA, реєстраційний номер НОМЕР_1, а звернувся до позивача, коли той знаходився поряд з автомобілем, припаркованим на стоянці.

Відповідачем не наведено будь-яких інших обставин, передбачених ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», які давали право вимагати у позивача пред'явлення ним документів.

Виходячи з наведеного, обставини правопорушення, встановлені відповідачем з порушенням ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», а отже, у позивача був відсутній обов'язок надання документів.

Отже, подальші дії відповідача по складанню постанови є незаконними, саме у зв'язку з відсутністю підстав вимагати у позивача надання документів.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище встановлене, колегія суддів дійшла висновку, що дії поліцейського ПП роти № 4 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП капрала поліції Мелокумової Ольги Сергіївни щодо винесення нею постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 873677 від 03.07.2016 року є протиправними, постанова серії ПС 2 № 873677 від 03.07.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в сумі 425,00 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закриттю, оскільки в діянні позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 20.07.2016р. по справі № 545/2588/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського патрульної поліції роти №4 Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції Мелокумової Ольги Сергіївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії Поліцейського патрульної поліції роти №4 Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції Мелокумової Ольги Сергіївни щодо винесення нею постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 873677 від 03.07.2016 року та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 873677 від 03.07.2016 року.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст постанови виготовлений 13.09.2016 р.