Справа № 265/775/16-а
Суддя: Козлов Д. О.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 265/775/16-а
Провадження № 2-ар/265/1/16
У Х В А Л А

08 вересня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про розяснення постанови суду, зацікавлені особи: ОСОБА_1, Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, -

В С Т А Н О В И В:

Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області від 9 березня 2016 року була винесена постанова, що набула чинності, по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про перерахунок пенсії, за яким вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково та визнано неправомірним й скасовано рішення Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецькій області № 5142 від 31 серпня 2015 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1, із зобовязанням провести перерахунок пенсії, починаючи з 1 вересня 2015 року, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, нарахованих за період з 1 квітня 2007 року по 31 березня 2009 року, із розрахунку 83% від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Також постановою суду від 9 березня 2016 року було здійснено розподіл судових витрат по справі шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області витрати по сплаті позивачкою судового збору в сумі 275,60 грн.

Натомість 30 серпня 2016 року до суду звернувся представник УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя із заявою про розяснення постанови суду від 9 березня 2016 року. В обґрунтування вказаної заяви посилався на те, що за постановою від 9 березня 2016 року було відкрито виконавче провадження 5 серпня 2016 року в частині стягнення судового збору в сумі 275,60 грн. з управління пенсійного фонду. Однак при виконані постанови суду в частині сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань боржника виникли труднощі. Так управління не має власних фондів або нерухомого майна, на яке можна було б накласти стягнення. Натомість боржник має кілька рахунків у банках, які поділяються на чотири види: рахунки, на які надходять кошти від фізичних та юридичних осіб для сплати платежів на обовязкове державне пенсійне страхування; рахунки, на які надходять кошти Пенсійного фонду для фінансування пенсій/довічного грошового утримання; рахунок на який надходять кошти від фонду соціального страхування для відшкодування лікарняних листів; рахунок на обслуговування апарату управління. Оскільки будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, то для виключення випадку нецільового використання коштів, управлінню необхідно визначити, що саме мається на увазі під словосполученням «бюджетні асигнування». Додавав при цьому, що кошти, які знаходяться на рахунок управління від платників податку на обовязкове державне пенсійне страхування та фонду соціального страхування не відносяться до бюджетних асигнувань управління. Рахунки управління щодо виплати пенсії, відкриті тільки для надходження пенсійних коштів для виплати пенсії/довічного грошового утримання та зарахування цих коштів на рахунок одержувачів. Тому управління не має змоги сплатити судовий збір за рахунок таких коштів. При цьому обєм коштів, які надходять на рахунок управління, що забезпечує функціонування апарату управління визначається головним управлінням ПФУ в Донецькій області, після чого за затвердженням бюджету ПФУ управлінню доводиться кошторис видатків на поточних рік. Однак на 2016 рік не доведено бюджетних асигнувань для сплати судового збору. На підставі переліченого просив суд розяснити словосполученням «бюджетні асигнування», чи є це будь-які кошти які надходять на рахунки управління або це мають бути кошти для мети сплати судового збору.

В судовому засіданні представник заявника, яка діє на підставі довіреності, ОСОБА_2, повністю підтримала доводи заяви про розяснення рішення, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві управління, яку просила задовольнити.

Зацікавлені особи на розгляд вказаної заяви не зявились, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні поданої заяви, виходячи з такого вмотивування.

Відповідно до ст. 170 КАС, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення протягом десяти днів із повідомленням заявника (особи, яка бере участь у справі, державного виконавця, які звернулися із заявою про роз'яснення судового рішення) та осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення.

За п. 19 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» вбачається, що за правилами ст. 170 КАС роз'яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. За правовою природою роз'яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз'яснення є його складовою. Результатом розгляду заяви про роз'яснення судового рішення є постановлення судом ухвали про задоволення заяви або відмову в задоволенні заяви. В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 94 КАС України (в редакції з 1 вересня 2015 року), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Вказані зміни до ч. 1 ст. 94 КАС України набули чинності з 1 вересня 2015 року та були введені у дію на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким було скасовано пільги Пенсійного фонду України та його органів щодо звільнення від сплати судового збору.

Суд зазначає, що до наведених вище змін обов'язок по стягненню судових витрат із Державного бюджету України покладався на органи Державної казначейської служби України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень, УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, що підтверджується Інформаційним листом Вищого Адміністративного Суду України від 21 листопада 2011 року № 2135/11/13-11.

Натомість у теперішній час витрати позивача із субєкта владних повноважень стягуються не з Державного бюджету України, а відповідно за рахунок бюджетних асигнувань такого субєкта владних повноважень.

З огляду на змістове навантаження викладене у словосполученні «бюджетні асигнування», враховуючи наведені процесуальні норми, суд вважає, що таке словосполучення не диференціює такі асигнування, тобто не визначає, що кошти за бюджетними асигнуваннями субєкта владних повноважень повинні бути саме для мети сплати судового збору.

В той же час вказана норма прямо закріплена у положеннях ст. 94 КАС України, тому не потребує розяснення судом.

Суд також зауважує, що він не в компетенції при розяснені судового рішення визначати з яких конкретно бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень потрібно стягувати судові витрати на сплату судового збору фізичної особи, на користь якої судом вирішено публічно-правовий спір.

Таким чином на підставі викладеного в задоволенні поданої заяви представника Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області слід відмовити.

Керуючись ст. 170 КАС України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про розяснення постанови суду, зацікавлені особи: ОСОБА_1, Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом пяти днів з часу її проголошення, а особами що не були присутні при проголошенні протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя