Справа № 810/1197/16
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

07 вересня 2016 року 810/1197/16

Київський окружний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Сіренко Ю.П., за участю представника позивача та представника третьої особи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправними дії та скасування запису про державну реєстрацію про право власності на житловий будинок,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 третя особа ОСОБА_3 та просить:

- визнати незаконними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: НОМЕР_1 від 16.02.2016 р., що прийняте приватним нотаріусом ОСОБА_2 Київського міського нотаріального округу м.Київ;

- визнати незаконним та скасувати запис №13271544 від 10.02.2016 р. про державну реєстрацію про право власності ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представником третьої особи заявлено клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування якого представник третьої особи вказує, що позивачем заявлена вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на будинок в АДРЕСА_1 (далі - Житловий будинок).

В зв'язку з набуттям права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,12 га, на підставі Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області від 28 квітня 2016 р. №262-10-VII, а також реєстрацію права власності на будинок відповідно до приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.331, 355, 356, 368 ЦК України, які регулюють підстави набуття права власності на новостворене нерухоме майно, вважає, що спір не підвідомчий адміністративному суду, таким, що має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача проти заявленого клопотання заперечував. Вважає, що справа має розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Відповідач у судове засідання не прибув, жодних пояснень по суті заявленого клопотання не надав. Про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а провадження по справі закриттю виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1976 р. по 1994 р. В період з 1979 р. по 1984 р. ними був збудований Житловий будинок, на земельній ділянці яка була виділена ОСОБА_1 під забудову відповідно Наказу радгоспу «Бортничі» за № 574 від 29.10.1979 р.

У 1979 р. було виготовлено будівельний паспорт на будівництво житлового будинку, який складається із свідоцтва на забудову індивідуальної садиби на ім'я ОСОБА_1, акту відведення земельної ділянки в натурі від 29.11.1979 р., плану забудови садиби та копії наказу № 574 від 29.10.1979 р. про виділ земельної ділянки ОСОБА_1

ОСОБА_1 з 1979 р. є користувачем вказаної земельної ділянки, рахується платником земельного податку за землю та внесений як землекористувач до земельно-кадастрової книги Гірської сільської ради № 938 та № 937 від 19.07.2011 р., про що свідчить договір оренди земельної ділянки, що укладений між позивачем та Гірською сільською радою, договір оренди та витяг з Державного реєстру додається.

Оскільки спільно збудований будинок не був введений в експлуатацію та зареєстрований, як вимагає того законодавство, сторони вважаються власниками будівельних матеріалів, обладнання тощо, у складі закінченого будівництва.

Даний будинок був неодноразово предметом розгляду справ судом, починаючи з 2007 р., як адміністративного, так і цивільного судочинства.

Так, Рішенням від 22.08.12 р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області, справа №1005/2124/2012, було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів і конструкцій, що були використані для будівництва житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1.

19 листопада 2012 р. Апеляційний суд Київської області розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3 в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 та рішення Бориспільського міськрайонного суду змінив, про що ухвалив нове рішення в цій частині. Даним рішенням визнав за ОСОБА_3 право власності на 1А частину матеріалів, обладнань тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Так, 25 жовтня 2013 р. відповідачу ОСОБА_3 реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про прав власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

05 травня 2014 р. рішенням Бориспільського міськрайонного суду № 359/528/14ц було визнано незаконним та скасовано Рішення реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції № 7222626 від 25 жовтня 2013 р. про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, визнано незаконним та скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_3, видане 25 жовтня 2013 р. на ім'я ОСОБА_3 щодо житлового будинку по АДРЕСА_1.

26 червня 2014 р. Апеляційним судом Київської області було залишено без змін рішення Бориспільського міськрайонного від 05.05.2014 р. № 359/528/14ц.

08 лютого 2016 р. позивачем подано заяву до реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції про реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1.

15 лютого 2016 року позивач отримав відмову в реєстрації права власності на Житловий будинок у зв'язку з тим, що заявлене право вже зареєстроване.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно НОМЕР_4 від 18.02.2016 року встановлено, що 16.02.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального ОКРУГУ було зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, а підставою виникнення права власності було свідоцтво про право власності, па нерухоме майно НОМЕР_3, видане 25.10.2013 р. державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області Терещенком Олегом Володимировичем.

Позивач вказує, що вище наведене свідоцтво скасоване та є недійсним з 05 травня 2014 р. на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду, що набрало законної сили, тому вважає, що дана реєстрація є незаконною і підлягає скасуванню з підстав порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Вказує, що виходячи із змісту рішення Бориспільського міськрайонного суду від 22.08.2012 р., воно не породжує у відповідачки виникнення права власності на цілий жилий будинок або навіть його частину. Відповідно до цього рішення за ОСОБА_3 визнано лише право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, обладнань тощо, які були використані в процесі будівництва спірного будинку та господарських споруд.

Позивач наголошує, що рішення Бориспільського міськрайонного суду від 05.05.2014 року має преюдиціальне значення. Даним рішенням було встановлено незаконну державну реєстрацію про право власності на цілий житловий будинок та скасовано свідоцтво про право власності НОМЕР_3 за ОСОБА_3

Земельна ділянка, на якій розташовано спірний будинок перебуває саме у законному користуванні ОСОБА_1, про що свідчить договір оренди земельної ділянки, що укладений між ним та Гірською сільською радою.

Вказує, що орган місцевого самоврядування - Гірська сільська рада, на території якого розташовано спірний житловий будинок, жодних рішень, які дозволяли відповідачці зареєструвати право власності на нерухоме майно не видавав.

У зв'язку з цим позивач вважає, що зареєстроване за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, від 16 лютого 2016 р. є незаконним та таким, що фактично порушує право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину в спірному будинку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Так, за змістом п. 1 ч. 1 статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно ч.2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно правові спори, крім спорів для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з приписів зазначених правових норм, предмет оскарження, за правилами адміністративного судочинства, повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також, встановлені законом умови їх реалізації.

Суд зазначає, що пред'явлений позов жодним чином не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта якому делеговані владні повноваження - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2

Спір за пред'явленим позовом, має очевидний цивільно-правовий характер, оскільки виник з приводу розподілу майна між колишнім подружжям після розірвання шлюбу, а саме житлового будинку якій розташований за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, приватний нотаріус у такому спорі виконує лише технічну функцію з приводу державної реєстрації права власності, не має ніякого юридичного інтересу в результаті вирішення спору, тому не може бути стороною в справі.

Відповідні правові позиції викладені Верховним Судом України у постановах від 27.11.2007 р. № 45/24пн та від 13.05.2007 № 1/23, які в силу положень статті 2442 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень та судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З позовної заяви та пояснень представника позивача убачається, що позивач, пред'явивши адміністративний позов до - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в дійсності оспорює право власності третьої особи, яка неправомірно, на його думку, зареєструвала таке право за собою.

Відповідно ч.1 чт.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У даній справі суб'єктним складом сторін та суттю спору між колишнім чоловіком та дружиною відносно майна набутого під час перебування у шлюбі, дана справа підлягає розгляду судом у порядку цивільного судочинства.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 157, 160, 165 КАС України, суд

у х в а л и в:

Провадження по адміністративній справі №810/1197/16 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправними дії та скасування запису про державну реєстрацію про право власності на житловий будинок, - закрити.

Відповідно до ст. 254 КАС України ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Щавінський В.Р.

Повний тескст ухвали виготовлено 09.09.2016