Справа № 587/1045/16-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 р.Справа № 587/1045/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича на постанову Сумського районного суду Сумської області від 21.07.2016 року по справі № 587/1045/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича, Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради

про визнання протиправним і скасування розпорядження,поновлення на роботі,стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернулося до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати про визнання протиправним і скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що у відповідності з розпорядженням Сумського міського голови від 06.02.2014 року №57-к він працює директором департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради. Після численних незаконних звільнень і поновлень на роботі на підставі рішень судів, 04.05.2016 року Сумським міським головою було винесено розпорядження №184-к, який в черговий раз вирішено звільнити ОСОБА_2 з займаної посади у зв'язку з змінами в організації виробництва і праці ( п.1 ст. 40 КЗпП України). Позивач вважав розпорядження Сумського міського голови незаконним і таким, що піддягає скасуванню. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що законність та обґрунтованість проведення Сумським міським головою змін істотних умов праці ОСОБА_2 на посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці перевірена судами в межах адміністративної справи № 587/300/16-а і звільнення визнано незаконним. Зокрема, рішенням суду визнано незаконним та скасовано;

- рішення Сумської міської ради № 38-МР від 02.12.2015 року «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 29.01.2014 року № 3013-МР «Про положення про департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради» в частині, що стосується встановлення ОСОБА_2 істотних змін умов праці;

- розпорядження Сумського міського голови від 04.12.2015 року № 512-к «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 23.03.2015 року №118-К «Про затвердження граничної чисельності та штатів апарату та виконавчих органів Сумської міської ради» (зі змінами);

- розпорядження Сумського міського голови від 09.12.2015 року № 513-к «Про зміну істотних умов праці ОСОБА_2 та ОСОБА_3.»;

- дій Сумського міського голови від 02.12.2015 року щодо затвердження ним посадової інструкції директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.

Таким чином, підстави, з яких виходив Сумський міський голова при прийнятті оскаржуваного розпорядження про звільнення ОСОБА_2 з роботи у зв'язку змінами в організації виробництва і праці визнані судом необґрунтованими та незаконними. Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_2 просив постановити рішення про визнання протиправним і скасування розпорядження міського голови від 04.05.2016 року №184-к, яким ОСОБА_2 звільнено з займаної посади у зв'язку з змінами в організації виробництва і праці (п.1 ст. 40 КЗпП України), поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 21.07.2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Сумського міського голови від 04.05.2016 року № 184-к «Про звільнення ОСОБА_2.». Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради з 04.05.2016 року. Постанову суду в цій частині звернуто до негайного виконання. Стягнуто з департаменту містобудування та земельних відносин: Сумської міської ради (м. Суми, вул. Горького, 21) на користь ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 04.05.2016 року по дату фактичного поновлення на роботі на посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради. Постанову суду в цій частині звернуто до негайного виконання в розмірі виплати за один місяць.

Сумський міський голова Лисенко Олександр Миколайович, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі зазначає, що постанова є необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського районного суду сумської області від 21.07.2016 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги ч. 3 ст. 160 КАС України щодо виготовлення повного тексту судового рішення протягом 5-ти днів, не застосовано ст. 240-1 КЗпП України при вирішенні спору, не досліджено обставини, пов'язані з прийняттям розпорядження міського голови від 04.05.2016 року № 184-к.

Представник позивача подав письмове заперечення, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Сумського районного суду Сумської області від 21.07.2016 року без змін. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи викладені в запереченні.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заперечень на апеляційну скаргу, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач був призначений на посаду директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської розпорядженням міського голови м. Суми від 06.02.2014 року № 57-к, що підтверджується записом в його трудовій книжці.

Розпорядженням Сумського міського голови Лисенка О.М. від 04.05.2016 року №184-к ОСОБА_2 звільнено з займаної посади у зв'язку з змінами в організації виробництва і праці.

Дане розпорядження прийнято з посиланням на наступні документи та повноваження:

- зміни до Положення про департамент містобудування та земельних відносин (рішення Сумської міської ради від 02.12.2015 року № 38-МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 29.01.2014 року № 3013-МР «Про положення про департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради»);

- розпорядження Сумського міського голови від 04.12.2015 року №512-к «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 23.03.2015 року № 118-К «Про затвердження граничної чисельності та штатів апарату та виконавчих органів Сумської міської ради» (зі змінами);

- розпорядження Сумського міського голови від 09.12.2015 року №513-к «Про зміну істотних умов праці ОСОБА_2 та ОСОБА_3.»;

- ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 05.04.2016 року по справі №587/300/16-а;

Колегія суддів вважає, що зазначене розпорядження не може бути визнано таким, що в повній мірі відповідає вимогам закону та положенням чинного законодавства.

Законність та обґрунтованість проведення Сумським міським головою змін істотних умов праці ОСОБА_2 на посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці перевірена судом в межах адміністративної справи: № 587/300/16-а.

За результатами розгляду даної справи 17.03.2016 року Сумським районним, судом Сумської області прийнято рішення про визнання протиправними та скасування:

- рішення Сумської міської ради № 38-МР від 02.12.2015 року «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 29 січня 2014 року № 3013-МР «Про положення про департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради» в частині, що стосується встановлення ОСОБА_2 істотних змін умов праці;

- розпорядження Сумського міського голови від 04.12.2015 року №512-к «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 23.03.2015 року № 118-К «Про затвердження граничної чисельності та штатів апарату та виконавчих органів Сумської міської ради» (зі змінами);

- розпорядження Сумського міського голови від 09.12. 2015 року №513-к «Про зміну істотних умов праці ОСОБА_2 та ОСОБА_3.»;

- дій Сумського міського голови від 02.12.2015 року щодо затвердження ним посадової інструкції директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.

Рішення суду першої інстанції, яке ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2016 року залишено без змін, а апеляція Сумської міської ради без задоволення, набрало законної сили.

Відповідно до ст. 32 КЗпП України, зміна робітнику істотних умов праці допускається лише у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та за умови неможливості збереження колишніх істотних умов, і про проведення таких змін, роботодавець зобов'язаний повідомити робітника не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органом чи фізичною особо, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою. При цьому, згідно зі ст. 31 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не мас права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

У відповідності з роз'ясненнями, що містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 4 від 01.04.1994 року, N 18 від 26.10.1995 року, N 15 від 25.05.1998 року), розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Проте, як встановлено судами, повідомлення ОСОБА_2 про зміну а організації виробництва і праці належним чином не здійснювалося, фактична наявність таких змін в організації виробництва і праці не доведена та не надано доказів на підтвердження неможливості збереження існуючих умов праці.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідача Чайченко О.В. послався на те, що відповідно до рішення Сумської міської ради від 27.01.2016 року № 254-МР «Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, їх загальної штатної чисельності» департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради знаходиться в стадії ліквідації.

Разом з тим, постановою Сумського районного суду Сумської області по справі № 587/769/16-а за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, Незалежної професійної спілки Департаменту містобудування та земельних відносив Сумської міської ради в інтересах своїх членів до Сумської міської ради, Сумського міського голови Лисенка О.М., третя особа - Департаменті містобудування та земельних відносин Сумської міської ради про визнання протиправними рішень суб'єктів владних повноважень та їх скасування визнано протиправним та скасовано рішення Сумської міської ради від 27.01.2016 року № 254-МР «Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, їх загальної штатної чисельності» в частині, що стосується департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, а саме:

- ч. 1 рішення, щодо затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради згідно з додатком 1 до рішення та уведення її в дію з 05.05.2016 року;

- п.п. 3.1.1, 3.1.2. п. 3.1. ч. 3 рішення;

- п.п. 3.2.1. п.3.2. ч. З рішення;

- ч. 4 рішення щодо утворення комісії з ліквідації виконавчих органів Сумської міської ради, зазначених у п.п. 3.2.1. п. 3.2. ч. З цього рішення у складі згідно з додатком 2 до даного рішення, здійснена комісією з ліквідації департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради організаційно - правових заходів щодо ліквідації даного департаменту;

- ч. 5 рішення;

- ч. 6 рішення, що стосується проведення організаційно правових заходів по переведенню, вивільненню працівників департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, внесення відповідних змін до положень, приведення штатної чисельності;

- ч. 7 рішення, щодо втрати чинності з 05.05.2016 року рішення Сумської міської ради від 27.02.2013 року № 217 6-МР «Про затвердження структури виконавчих органів, загальної чисельності апарату та виконавчих органів Сумської міської ради у новій редакції (зі змінами), що стосується департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради;

- ч,1 розділу «Виконавчі органи Сумської міської ради» додатку № 1 де рішення;

- ч.7 розділу «Виконавчі органи Сумської міської ради» додатку № 1 до рішення:

- Додаток № 2 «Склад комісії з ліквідації департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради» до рішення.

Таким чином, підстави, з яких виходив Сумський міський голова при прийнятті оскаржуваного розпорядження про звільнення ОСОБА_2 з роботи г зв'язку з змінами в організації виробництва і праці ( п.1 ст. 40 КЗпП /країни) визнані судом протиправними, тому звільнення позивача з посади в цих підстав не можна визнати таким, що відповідає вимогам закону.

Зміни в організації виробництва, на які послався представник відповідача, були внесені рішенням Сумської міської ради від 27.01.2016 року № 254-МР «Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, їх загальної штатної чисельності», однак на даний час це рішення Сумської міської ради визнано протиправним та і скасовано постановою Сумського районного суду Сумської області № 587/769/16-а від 29.04.2016 року.

Крім того, постановою Сумського районного суду Сумської області від 17.03.2016 року (справа № 587/300/16-а) визнані протиправними та скасовані і інші розпорядження, на які посилається в оспорюваному розпорядженні Сумський міський голова і які стали підставою для винесення оспорюваного розпорядження про звільнення позивача з роботи у зв'язку з змінами в організації виробництва і праці ( п.1 ст. 40 КЗпП України).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, застосовуючи положення ч. 3 ст. 2 КАС України, суд зобов'язаний перевірити, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, актів, які не відповідають повноваженням, що надані їм законом, ці акти є необґрунтованими та вчиненими без урахуванням всіх обставин, які необхідно було врахувати при їх прийнятті та при повідомленні зацікавлених осіб про такі акти і дії, без забезпечення принципу дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача, як працівника і цілям, на досягнення яких спрямовані оскаржувані рішення та дії відповідачів, в тому числі роботодавця.

Згідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Посилання в апеляційній скарзі на знаходження на момент винесення рішення судом установи в стадії припинення, в зв'язку з чим на думку апелянта суд необгрунтовно не застосував норми ст. 240-1 КЗпП України, є неправомірними, оскільки установа не є ліквідованою, також рішення направлені на її ліквідацію скасовано.

Також помилкове посилання в скарзі на неправомірне застосування судом першої інстанції приписів ч.1 ст. 72 КАС України. Апелянт вважає що судовим рішенням дана лише правова оцінка рішенням ради.

Колегія суддів зазначає, що зазначеним рішенням суду рішення ради скасовані, а відтак не можуть породжувати юридичні наслідки.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач підлягає поновленню на роботі на посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради з 04.05.2016 року з виплатою йому середнього заробітку, починаючи з цієї дати і за весь час вимушеного прогулу по дату його фактичного поновлення на роботі у вказаній посаді.

В апеляційні скарзі відповідач вказує, що поновлення ОСОБА_2 на посаді з 04.05.2016 року призведе до оплати цього робочого дня у подвійному розмірі. Колегія суддів не погоджується з таким твердженням, оскільки судом першої інстанції правомірно поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради з 04.05.2016 року. Підстави для подвійної оплати робочого дня 04.05.2016 року відсутні, оскільки розмір стягнутої суми заробітної плати за час вимушеного прогулу судом не встановлено. В цій частині постанова позивачем не оскаржено. Нарахування та виплата заробітку згідно рішення суду повинна бути здійснена позивачу при поновленні на роботі, при цьому вже оплачені дні не потребують повторної оплати, якщо оплата вже фактично здійснена.

Інших доводів щодо неправомірності постанови в цій частині апеляційна скарга не містить.

Щодо несвоєчасного, на думку автора виготовлення повного тексту судового рішення судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що це не впливає на правильність висновків суду щодо задоволення позову та відповідно до ч. 2 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України зазначений довід не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

Також колегія суддів зазначає, що наявність на розгляді в суді касаційної інстанції скарги на рішення суду яким скасовані вищезазначені рішення ради (про що зазначав представник відповідача) не може вплинути на розгляд даної справи, оскільки дія судового рішення не зупинена, згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. В разі наступного скасування рішення, КАС України передбачений перегляд рішень за ново виявленими обставинами. Але на даний час рішення набрало законної сили та є обов'язковим для застосування.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову та зазначає, що інші доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Сумського районного суду Сумської області від 21.07.2016 року по справі № 587/1045/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Григоров А.М.
Судді Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 13.09.2016 року