Справа № 802/4364/14-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" вересня 2016 р. м. Київ К/800/16253/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.,

Суддів Кошіля В.В.,

Степашка О.І.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

та представників сторін:

від позивача - Решодько І.М.,

від відповідача - Островерх Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля»

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.03.2015

у справі № 802/4364/14-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля»

до Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.01.2015 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 20.10.2014 № в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1 443 620,68 грн., в тому числі за березень 2014 року в сумі 1 443 620,68 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.03.2015 постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 31.01.2015 скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.03.2015 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Крім того, відповідачем було заявлене клопотання про заміну Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області на її правонаступника - Жмеринську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Згідно зі ст. 55 КАС України, заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Краєвид Поділля» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 30.06.2014, за результатами якої складено акт №1071/22/34918499 від 30.09.2014, у висновках якого встановлені порушення позивачем вимог:

- ст. 192, п. 198.5, п. 198.6, ст. 198, ст. 199, ст. 200, ст. 201, п. 209.4, ст. 209 Податкового кодексу України, Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 №1379, внаслідок чого у періоді, що перевіряється, платником завищено від'ємне значення в загальній сумі 1 964 307,00 грн., в тому числі за березень 2014 року в сумі 1950733,00 грн., за квітень 2014 року в сумі 13574,00 грн.;

- ст. 192, 198, 199, 200, п. 209.4, ст. 209, п. 15 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, у зв'язку з чим встановлено заниження позитивного значення по спеціальній декларації з ПДВ в загальній сумі 1 427 562,00 грн., в тому числі за березень 2014 року в сумі 1427562,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки, податковим органом 20.10.2014 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 1 964 307,00 грн., в тому числі за березень 2014 року - 1 950 733 грн., за квітень 2014 року - 13 574 грн.

Не погоджуючись із висновками, що викладені в акті перевірки в частині зняття податкового кредиту за податковими накладними, виданими контрагентами ФОП Пастух О.В., ТОВ «Елеватор Октябрське» та ТОВ «Лобанове Агро», а також виключення із рядка 16.3 декларації за березень 2014 року податку на додану вартість в сумі 1427562,61 грн., сформованого на підставі податкових накладних минулих періодів, позивач звернувся до суду із вимогами визнати протиправним та скасувати вищезазначене податкове повідомлення-рішення.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суто технічні недоліки оформлення податкових накладних не повинні бути підставою для позбавлення позивача його законних прав на віднесення сум сплаченого (нарахованого) ПДВ в розмірі 16058,07 грн. до складу податкового кредиту. Крім того, суд першої інстанції вказав, що відповідач зробив помилковий висновок щодо неможливості використання податкового кредиту, який сформований до 01 січня 2014 року, тобто до набуття чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо ставок окремих податків» №713-VII від 19 грудня 2013 року.

Суд апеляційної інстанції не погодився з наведеними висновками суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Однак, колегія суддів касаційної інстанції вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Датою виникнення права платника ПДВ на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6 цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. А тому, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, висновки податкового органу щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства обґрунтовані, зокрема, тим, що у податковій накладній, виданій контрагентом ФОП Пастух О.В. № 1 від 17.10.2013, № 2 від 31.10.2013, де загальна сума скоригованого податкового кредиту становить 1796,67 грн., не зазначено обов'язковий реквізит податкової накладної - «Кількість постачання товарів/послуг». В податкових накладних, виданих контрагентом TOB «Елеватор Октябрське» № 23 від 31.10.2013, № 39 від 30.11.2013, № 19 від 23.12.2013, згідно з якими загальна сума скоригованого податкового кредиту становить 10443,19 грн., невірно зазначено вид цивільно-правового договору. Зокрема, у вищевказаних податкових накладних у графі «Вид цивільно-правового договору» вказано «договір поставки», хоча в дійсності в самому договорі, зазначено назву «Договір перевезення вантажу». У податкових накладних виданих контрагентом TOB «Лобанове Агро» № 19/2 від 30.11.2013, № 21/2 від 31.10.2013, № 19 від 23.12.2013, за якими загальна сума скоригованого податкового кредиту становить 3818,21 грн., в графі «Вид цивільно-правового договору» зазначено «договір поставки», хоча в оригіналі самого договору зазначено «Договір перевезення».

Аналізуючи наведені недоліки при оформленні податкових накладних, суди першої та апеляційної інстанції дійшли протилежних висновків щодо можливості формування позивачем податкового кредиту на підставі таких податкових накладних.

Однак, слід зазначити, що для дослідження питання щодо правомірності позивачем податкового кредиту судам слід встановити чи підтверджується факт здійснення господарських операцій у сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Крім того, судам слід дослідити правомірність включення ТОВ «Краєвид Поділля» до рядка 16.3 декларації за березень 2014 року податку на додану вартість в сумі 1427562,61 грн., сформованого на підставі податкових накладних минулих періодів (до набуття чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо ставок окремих податків» №713-VII від 19 грудня 2013 року), та з'ясувати чи підтверджуються належними та допустимими доказами доводи відповідача про те, що позивачем завищено від'ємне значення з податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі, щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України.

При новому розгляді, слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального, процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам справи, з урахуванням чого встановити правомірність прийняття податковим органом спірного податкового повідомлення-рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Здійснити заміну Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області на її правонаступника - Жмеринську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля» задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.03.2015 скасувати.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 31.01.2015 скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)В.В. Кошіль
(підпис)О.І. Степашко