Справа № 804/3684/16
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2016 рокусправа № 804/3684/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Семененка Я.В. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі №804/3684/16 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Міністерства екології та природних ресурсів України про зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм процесуального права просив оскаржувану ухвалу суду скасувати як таку, що має ознаки кримінального злочину, які підпадають під дію ст. 364 Кримінального кодексу України та зобовязати суд першої інстанції відкрити провадження у справі, встановити на підставі наявних в матеріалах справи документів, що позивач має скрутне матеріальне становище та не може сплатити судовий збір за звернення до суду із позовом.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач звернувся до суду з метою захисту порушених прав безпосередньо на підставі ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України та надав суду документи про незадовільний матеріальний стан, а саме: довідку про нарахування пенсії, документи про призначення субсидії, документи про витрати на придбання продуктів, ліків, оплату електроенергії, тощо. Позивач вважає, що вимога суду про сплату судового збору по даній справі у розмірі 3307.20 грн. є дискримінаційною, оскільки порушує право доступу позивача до правосуддя через його скрутне матеріальне становище. Також, заявник зазначив, що в ухвалі про залишення без руху його адміністративного позову не було зазначено реквізитів для сплати судового збору та фактичної суми судового збору, яку слід сплатити.

Від Міністерства екології та природних ресурсів України на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в яких відповідач зазначає, що оскаржувану ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року вважає законною та обґрунтованою, прийнятою із дотриманням вимог норм процесуального права, а тому просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про зобовязання вчинити певні дії. В своєму позові ОСОБА_1 також просив звільнити його від сплати судового збору через скрутне матеріальне становище, на підтвердження якого надав суду копії документу про отримання субсидії та копії документів про прибуток та про витрати пенсії на продукти, ліки та оплату енергоносіїв.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 червня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху у звязку з його невідповідністю нормам КАС України, та надано позивачу строк для усунення недоліків позову, а саме: надання документу про сплату судового збору, копій позовної заяви та доданих до неї матеріалів справи у відповідності до кількості осіб, які приймають участь у справі (ч. 3 ст. 106 КАС), надати докази на підтвердження порушених прав позивача.

Також, в мотивувальній частині ухвали суду від 14 червня 2016 року зазначено, що клопотання позивача не підлягає задоволенню, оскільки ним не було надано до суду належних доказів на підтвердження скрутного становища позивача.

24 червня 2016 року позивач на виконання ухвали надав суду заяву про звільнення його від сплати судового збору, яка мотивована неможливістю сплати судового збору через скрутне матеріальне становище, що підтверджується копією довідки про перерахунок пенсії позивача. Також, позивачем було надіслано на адресу суду електронною поштою вкладення із відсканованою копією позову в якості виконання вимог ухвали щодо надання копій позовної заяви та доданих до неї документів у кількості осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року було повернуто позовну заяву позивачеві.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимог ухвали від 14 червня 2016 року про залишення позову без руху, а саме: не надано суду копій позовної заяви та доданих до неї документів у кількості осіб, що беруть участь у справі, не надано доказів на підтвердження порушення прав позивача, а надані позивачем документи про неможливость сплати судового збору носять інформаційний характер та не свідчать про скрутний матеріальний стан особи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 105 КАС України, адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви особисто позивачем або його представником. Позовна заява може бути надіслана до адміністративного суду поштою. Письмова позовна заява може бути складена шляхом заповнення бланка позовної заяви, наданого судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 КАС України, до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень.

У відповідності до інструкції з діловодства спеціалізованих судів, позивачу також надано право звернення (предявлення позову) шляхом його надіслання на електронну адресу суду. Такий позов реєструється та вважається поданим в день його надходження.

Водночас, можливість направлення адміністративного позову електронною поштою не позбавляє позивача обов'язку дотримання письмової форми його подання, зокрема, шляхом одночасного направлення оригіналу адміністративного позову засобами поштового зв'язку, який би містив оригінал підпису позивача. Також, ст.106 КАС України вимагає надання саме позивачем копій адміністративного позову (в письмовому, документальному вигляді) відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач не дотримав вимоги ст. 105 та 106 КАС України щодо форми поданої позовної заяви та не надав суду оригіналу позову та його копій із доданими матеріалами у кількості осіб, що беруть участь у справі, що свідчить про невиконання ним вимог ухвали від 14.06.2016 року в цій частині.

У відповідності до ч. 4, 6 ст. 106 КАС України, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Між тим, відповідно до наявного в матеріалах справи адміністративного позову позивачем на підтвердження змісту своїх вимог не надано суду доказів на підтвердження порушення його прав, так само не вказано доказів, які він не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Зазначене свідчить про те, що позивачем не усунуто недоліків адміністративного позову і в цій частині.

В свою чергу, згідно із ч. 5 ст. 106 КАС України, у разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Позивачем при зверненні до суду із позовною заявою та на виконання ухвали про залишення позову без руху заявлялись вимоги про звільнення його від сплати судового збору у звязку з тяжким матеріальним становищем, на підтвердження чого було надано суду копії документів про призначення субсидії, про витрати на ліки, їжу та енергоносії, лист про перерахунок пенсії.

На думку позивача надані ним до суду документи є належними та допустимими доказами на підтвердження скрутного матеріального становища позивача та неможливості сплати ним судового збору за подання адміністративного позову.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відстрочення та розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати особи, яка через важкий майновий стан не може його сплатити, направлено на забезпечення доступності до правосуддя та реалізацію права таких осіб на судовий захист.

Відповідно до статті 8 Закону про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 ст.8 Закону.

Ця норма кореспондується з нормою частини першої статті 88 КАС України.

Єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника. Обґрунтування повязаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Отже, суд першої інстанції на час вирішення питання про відкриття провадження у справі міг би самостійно вирішити питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору за умови існування належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача (довідка про відсутність у позивача доходів, тощо).

Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачем до суду було надано документи інформаційного характеру, які свідчать лише про розмір пенсійних виплат позивача, суму його витрат у відповідний період на харчування, ліки та енергоносії, фактичне призначення йому субсидії, але не дають змоги дійти висновку щодо рівня матеріального стану позивача, який може мати інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно, грошові допомоги, компенсації тощо).

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані позивачем документи на підтвердження скрутного матеріального становища (довідка про призначення субсидії, документи про витрати на харчування, ліки, енергоносії, лист про перерахунок пенсії) не є належними та допустимими доказами для цілей відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від його сплати.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху;

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було застосовано норми процесуального права та прийнято рішення про повернення адміністративного позову позивачеві, оскільки останнім не було усунуто недоліків адміністративного позову.

Щодо доводів позивача стосовно не зазначення судом першої інстанції в ухвалі про залишення адміністративного позову без руху суми судового збору та реквізитів для його сплати суд зазначає наступне.

Відповідності до ч. 1. ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Як вбачається зі змісту ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 червня 2016 року, її мотивувальної частини, судом чітко зазначено недоліки адміністративного позову, а також способи їх усунення, зокрема сплати судового збору розрахований у приведений в ухвалі спосіб.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що приписи КАС України не містять імперативного обовязку для суду зазначати реквізити для сплати судового збору та його конкретної суми в ухвалі про залишення позову без руху. Водночас, суд має право в ухвалі зазначити платіжні реквізити суду та суму судового збору для забезпечення якнайскорішого виконання вимог ухвали.

Отже, вказані доводи позивача не свідчать про порушення судом норм процесуального права при поверненні адміністративного позову та не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду.

Стосовно доводів позивача про те, що оскаржувана ухвала від 13 липня 2016 року є такою, що має ознаки кримінального злочину, які підпадають під дію ст. 364 Кримінального кодексу України суд зазначає наступне.

Так, ч. 1 ст. 364 ККУ, передбачено відповідальність за зловживання службовою або посадовою особою своїми повноваженнями для отримання неправомірної вимоги для себе або інших осіб.

Водночас, у відповідності до приписів КАС України, суд апеляційної інстанції в адміністративної юрисдикції позбавлений процесуальної можливості визначати ознаки кримінального злочину, та їх кваліфікацію, як підстави для скасування ухвали суду.

Так, вичерпний перелік підстав для скасування постанови або ухвали суду за наслідками апеляційного перегляду визначений ст. 202 КАС України, суд зазначає, що вказана стаття не містить в собі такої підстави для скасування судового рішення як невідповідність Кримінальному кодексу України.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року є законною та обґрунтованою, прийнятою у відповідної до вимог норм процесуального права, а відтак підстави для її зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.195, ст.196, 199, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі №804/3684/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк