Справа № 725/3421/16-а
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/3421/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Слободян В.О.

за участю:

представника відповідача:Бучачу І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії.

Посилалася на те, що працює на посаді судді Апеляційного суду Чернівецької області.

19.04.2011 року Управлінням Пенсійного фонду України м.Чернівці їй була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яку вона одержувала у розмірі 4860 гривень.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року виплати пенсії, яка була їй призначена за віком згідно вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була призупинена у зв'язку з тим, що вона працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії чи довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

З 01 квітня 2015 року виплата пенсії їй була припинена.

В подальшому, у лютому 2016 року вона звернулася до відповідача з заявою про поновлення виплати їй пенсії за віком, однак Управлінням Пенсійного фонду України в м.Чернівці їй було відмовлено у поновленні виплати пенсії.

Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки законодавчим органом не було прийнято Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах.

Просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком та стягнути на її користь пенсію за віком за період з 01.06.2015 року по 01.11.2015 року та зобов'язати Управління поновити виплату призначеної їй пенсії за віком з 01.11.2015 року відповідно до чинного законодавства.

28.07.2016 року по адміністративній позовній заяві до Управління пенсійного фонду України в м Чернівці було відкрито скорочене провадження

18.08.2016 року відповідачем через канцелярію суду було подано заперечення проти позову та клопотання про заміну відповідача правонаступником.

Ухвалою суду від 19.08.2016 року справу було призначено до розгляду в загальному порядку.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду пояснення аналогічні змісту письмових заперечень на позов, просила в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ст.104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Як було встановлено судом, позивач ОСОБА_2, 1956 року народження, починаючи з 01.02.1993 року обіймала посаду судді в Першотравневому районному народному суді м. Чернівці та з 01.08.1996 року по даний час обіймає посаду судді Апеляційного суду Чернівецької області. Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача, яка наявна в матеріалах справи.

З 20.04.2011 року позивач перебувала на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Чернівцях як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року.

Однак, з 01 квітня 2015 року виплата пенсії їй була припинена у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року.

Зазначені обставини представник відповідача в ході судового розгляду не заперечувала, а тому суд на підставі ч.3 ст.72 КАС України визнає їх такими, що не підлягають доказуванню.

В подальшому, у лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою про поновлення виплати їй пенсії за віком, однак листом від 03.02.2016 року Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях відмовило їй у поновленні виплати пенсії на підставі ст.47 Закону України «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції від 2.03.2015 року та від 24.12.2015 року (а.с.4).

Розглядаючи наведені доводи, суд зазначає наступне:

Так, відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"(у редакції чинній з 01.04.2015 ), тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015: у період роботи особи (крім інвалідів І та П груп, інвалідів війни Ш групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», Законом України «Про державну службу», Законом України «Про прокуратуру», Законом України «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

В подальшому, Законом №911-VIII від 24.12.2015 року зазначені положення статті було викладено в новій редакції, а саме: тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічнегрошове утримання не виплачуються;

Як було встановлено судом, станом на 01.04.2015 року позивач обіймала посаду судді Апеляційного суду Чернівецької області, що давало їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", в зв'язку з чим відповідачем правомірно не виплачувалась пенсія позивачу.

Проте, відповідно до п. 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійною забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про статус народного депутата України», Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Закону України «Про судову експертизу», Закону України «Про Національний банк України», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Закону України «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Однак, Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 не прийнято не було, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України "Про державну службу" щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

При вирішення даного публічно-правового спору, суд також враховує положення статті 22 Конституції України, відповідно до яких при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Також суд враховує, що Конституційним Судом України рішенням від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 було визнано неконституційними положення:

- ч.3 статті 141 Закону "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII;

- абзаци 1,2,3,4 та першого, другого речень абзацу шостого ч.5 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII;

- п. 5 розділу ІІІ прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання.

Таким чином, з 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу» пенсія призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Тому з 01.06.2015 посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Закону України "Про державну службу", у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 Закону №1058 підстави для припинення виплати пенсії позивачу, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, а тому з 01.06.2015 перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Також, при вирішення даного спору суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини "Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови" від 13 грудня 2001 року Судом було зазначено, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на поновлення виплати пенсії.

Що стосується строку, з якого право позивача на поновлення пенсії підлягає задоволенню, то суд виходить з наступного.

Так, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» нарахування пенсії, перерахунок пенсії та її виплата здійснюється з часу звернення особи за таким перерахунком та виплатою.

Положеннями частини другої ст.99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як було встановлено судом, ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом 26.07.2016. Таким чином, поновлення пенсії за віком позивачу слід здійснювати з в межах шестимісячного строку, тобто з 26.01.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороної у справі.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 22 Конституції України, ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.2, 8, 11, 86, 99, 100, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 03.02.2016 року щодо поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити ОСОБА_2 виплату пенсії за віком з 26.01.2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Стоцька Л. А.