Справа № 335/9194/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9194/16-а 2-а/335/311/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Кудряшовій Ю.І.

за участю: позивача: ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача: патрульного поліції Сорока В.В.

третьої особи Назаренка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Сорока Владислава Віталійовича, третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення 04.08.2016 року ДР № 147410, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 04.08.2016 року ДР № 147410 , в обґрунтування якого зазначив наступне.

04 серпня 2016 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем FORD TRANSIT д/н НОМЕР_2 в м. Запоріжжя по вул. Запорізькій, приблизно за 20 метрів до перехрестя з пр. Соборним зупинився за автомобілем, який як йому здалося, стояв на перехресті чекаючи на зелене світло світлофора для виїзду на пр. Соборний, оскільки зупинка в даному місці заборонена дорожнім знаком 3.34, а автомобіль стояв на дорозі без аварійної сигналізації. Однак біля цього автомобіля він помітив інспекторів патрульної поліції та одразу після цього я ввімкнув лівий поворот для того, щоб об'їхати даний транспортний засіб та продовжити рух, але здійснюючи об'їзд даного автомобіля, він був зупинений інспектором патрульної поліції м. Запоріжжя, який пояснив, що він начебто скоїв адміністративне правопорушення та попросив передати йому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які він одразу передав інспектору поліції, Враховуючи той факт, що інспектор поліції зупинив посеред проїжджої частини (на момент зупинки, його автомобіль та автомобіль, який був припаркований з порушенням правил зупинки займали всю проїжджу частину дороги), позивач попросив інспектора спочатку надати йому можливість прибрати автомобіль з проїжджої гини, для того щоб не створювати аварійної ситуації на дорозі, на що інспектор поліції сказав, щоб він здав назад та зупинився за автомобілем, який стояв з порушенням правил зупинки, але він заперечив, оскільки на дорозі з одностороннім заборонено рухатись заднім ходом, та запропонував проїхати вперед для того, щоб зупинитись на парковці кафе «Луізіана» на що інспектор надав згоду. Але після того, як позивач почав рухатись на паркову кафе на капот його автомобіля накинувся інший поліції, який пояснив позивачу, що він припаркувався не залишивши двох метрів для проходу пішоходів, чим порушив правила зупинки. На позивача було складено постанову за ч. 1 ст.126 КупАП. Позивач не погодився із висновками інспектора поліції, оскільки не відмовлявся надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а надав документи одразу після того, як прибрав автомобіль з дороги.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову ДР №147410 від 04.08.2016 року та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у адміністративному позові, просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Не заперечуючи, що керував автомобілем під час того, як його водійське посвідчення було у інспектора, просить постанову скасувати.

У судовому засіданні поліцейський Сорока В.В. заперечував проти позову у повному обсязі, надав суду письмові пояснення, диск із фіксацією нагрудною камерою та пояснив, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме зазначив, що близько 18 год. 30 хв. на маршруті патрулювання, а саме по пр.Соборному, 89 ним та інспектором Романовським Д.В. було візуально виявлено автомобіль Форд Транзит д.н.з НОМЕР_2, який здійснив зупинку у забороненому місці, а саме в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Підійшовши до транспортного засобу, під управлінням Позивача, представившись згідно ч.З ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", була наголошена причина звернення, а саме те, що водій здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Оскільки згідно ч. 1, п. 2, ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" - були підстави для перевірки документів особи, а саме: Поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчуюсь особу, та/або, документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках - якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та керуючись п. 2.4. "а" Правил дорожнього руху України в якому наголошується наступне: "На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись, а також пред'явити документи, зазначені в пункті 2.1, а саме:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

в) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пред'явивши наявні в нього документи, Позивач переставив свій транспортний засіб з новим порушенням, а саме здійснив зупинку/стоянку на тротуарі, де для руху пішоходів залишається менше 2 м, чим порушив вимоги п. 15.10 "в" ПДР.

Позивач не мав при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Про те, що за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом за це передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч. 1. ст. 126 КУпАП, Позивача було попереджено. Враховуючи вчинення Позивачем порушення Правил дорожнього руху, вислухавши заяви та пояснення Позивача, було наголошено, що вони не відповідають дійсності і Позивач вчиняє спробу уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Таким чином обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

Посилаючись на ті обставини, що коли позивач почав рух на автомобілі без документів, у інспекторів склалося враження, що відповідач покидає місце скоєння правопорушення і дозволу на переміщення автомобіля позивачу надано не було, просить суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник Управління патрульної поліції національної поліції України проти задоволення позову заперечує, зазначаючи його безпідставність.

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача, відповідача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, дослідивши відеозапис наданий відповідачем, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, так як, водій ОСОБА_1 дійсно порушив Правила дорожнього руху - керував транспортним засобом без посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Знання Правил дорожнього руху є обов'язковим для кожного учасника дорожнього руху. Будь-яке відхилення від положень Правил можуть призвести до дорожньо-транспортних подій нанесення збитків майну, нанесення шкоди здоров'ю. Усяка розбіжність із положеннями Правил, відхилення від їхніх вимог може порушити встановлений порядок дорожнього руху і створити загрозу для його безпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серія ДР № 147410 від 04.08.2016 року, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки FORD TRANSIT д/н НОМЕР_2 в м. Запоріжжя рухався до в'їзду в кафе «Луізіана» без посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, коли всі документи п. 2.1. ПДР були у інспектора? чим вимоги п. 2.1 ПДР, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

За вчинення даного правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень 00 копійок.

Вказані обставини підтверджуються постановою по справі про адміністративне правопорушення від 04.08.2016 року, серії ДР №147410, яка відповідає вимогам ст. ст. 283-285 КУпАП, а тому являється доказом у справі про адміністративне правопорушення, відеозаписом із нагрудної камери поліцейського і поясненнями ОСОБА_1

Посилання позивача зазначені в позові, про те, що хтось із інспекторів дозволив йому переставити автомобіль, не може бути прийнята судом як докази відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки з пояснень відповідача, матеріалів адміністративної справи та оглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце.

З оглянутого відеозапису у судовому засіданні судом встановлено, що вказане відео не містить у собі даних щодо надання дозволу відповідачем на перемішення транспортного засобу без відповідних документів. Навпаки на цьому відео зафіксовано, що відповідач висловлює свою негативну думку про те, що позивач переїзджає з місця зупинки без дозволу поліцейського. При цьому із цього відео та пояснень Позивача вбачається, що Позивач передав документи інспектору та без дозволу інспектора керує автомобілем. Про події викладені у позовній заяві за змістом оглянутого відео Позивачем не зазначається.

Суд вважає даний доказ, а саме відеозапис, який зроблений нагрудним відеореєстратором поліцейського, належним і допустимим. Твердженні позивача про те, що даний доказ є неналежним не ґрунтується на діючому законодавстві.

Ч. 34 ст. 283 КУпАП стосується постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване в автоматичному режимі. Але дані правопорушення зі сторони позивача було зафіксовані безпосередньо поліцейським, а відеозапис лише підтверджує, що поліцейський дійсно безпосередньо виявив правопорушення.

Відповідно до змісту ст. 126 ч. 1 КУпАП адміністративна відповідальність наступає уже в разі, коли водій транспортного засобу керує автомобілем не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, і не має значення при цьому, чи залишив водій документ на право керування у інспектора.

Посилання позивача на те, що він діяв в умовах крайньої необхідності з метою усунення порушень інших норм ПДР, уваги судом не сприймається, оскільки під час складання постанови ОСОБА_1 такої версії не викладав, обрав її, як спосіб захисту з метою уникнути адміністративної відповідальності, після зупинки автомобіль жодної небезпеки або перешкоди ні для кого не створював. Для продовження руху без порушення ПДР позивачеві необхідно було витратити 10 хвилин на отримання водійського посвідчення після складання відповідної постанови .

На думку суду дії працівників поліції у даному випадку були правомірними, зміст адміністративного протоколу відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортними засобами особами, які не мають відповідних документів, як з встановлених у судовому засіданні обставин і трапилося з позивачем.

При винесені постанови, дії відповідача відповідають вимогам ст. 33 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. Тобто при накладанні стягнення відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують.

Інспектор роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Сорока В.В. ., при винесені оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описано правопорушення, яке було скоєно, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Відповідачем представлено як доказ правомірності рішення інспектора диск з відеофіксацією з нагрудного реєстратора останнього, яким повністю спростовано доводи позивача про неправомірність дій цього інспектора при складанні постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача, зокрема доведено, що ОСОБА_1 допустив порушення ПДР, за що інспектор ПП, притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.1ст.126 КУпАП.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивач не надав, всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку інспектора, що в судовому засіданні не було встановлено.

По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 72 цього Кодексу, а також ч. 4ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З огляду на не представлення позивачем доказів, які спростовують обставини, викладені поліцейським в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, судом розцінюються не обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Керуючись ст. ст. 2, 7 - 12, 70, 71, 86, 159 - 163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Сорока Владислава Віталійовича, третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 04.08.2016 року ДР № 147410, залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: Ю.В.Апаллонова