Справа № 755/4534/16-а
Суддя: Астахова О. О.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/4534/16-а
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді Астахової О.О.,
при секретарі Швидкій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-
11 березня 2016 року позивач звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва у якому просить визнати дії Управління протиправними, щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Обгрунтовуючи вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 ( 2 категорії ).
09.12.2015року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Київ із заявою про призначення пенсії, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .
05.02.2016року він отримав відповідь від Відповідача про відмову у призначені пенсії, мотивуючи тим, що відповідно до наданих ним документів, його було направлено у відрядження водієм автоколони в смт. Бородянку в період з 20.06.1986 року по 30.06.1986 року, про що свідчить наказ № 164/ОК від 16.06.1986 року. А згідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 року за № 106, смт. Бородянка не належить до зони відчуження.
Проте, позивач вважає, що відповідач неправомірно відмовив йому у призначенні пенсії за віком, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки він має таке право відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з огляду на наступне.
У 1993 року позивач був зареєстрований і отримав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. Підставою отримання даного статусу були документи надані до Київської державної адміністрації.
18.11.1997 року позивач пройшов переєстрацію і підтвердив статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.
Посилання на те, що відповідно до наказу № 164/ОК від 16.06.1986 року він був відряджений до смт. Бородянка відповідають дійсності, але відповідачем не враховано те, що це було місце тимчасового місцезнаходження автобази за межами 30-кілометрової зони відчуження. Перебуваючи на посаді водія, позивач був відкомандирований і маршрути поїздок знаходилися в зоні відчуження, що підтверджує довідка видана йому при оформлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та надано відповідачу для призначення пенсії.
Оскільки відповідач відмовляє позивачу у призначенні йому пенсії за віком, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, це змушує його звернутись з даним позовом до суду.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2016 року замінено Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва його правонаступником - Лівобережним об`єднанням Управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що позивач працював водієм на автобазі «Київський почтамп» та в період з 20.06 по 30.06.1986 року був відкомандирований до м. Чорнобиль для роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Місце знаходження автобази було розташовано у 30 км. зоні у смт. Бородянка, проте роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС виконувались позивачем у м. Чорнобиль. На підтвердження даної обставини Виробничим Об`єднанням «Київський поштамп» відповідачу була надана довідка. Посилання Управління на її невідповідність установленій Постановою КМУ формі не є виною позивача, а тому він не повинен бути обмеженим у праві наданому йому ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на отримання пенсії. З огляду на означене просив про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні з підстав викладених у письмових запереченнях, зокрема зазначила, що відповідно до підпункту е) пункту 7 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком необхідно додавати документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Тобто, при зверненні особи за призначенням пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено подання довідки, виданої на підставі первинних документів в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
До заяви для призначення пільгової пенсії як ліквідатору ЧАЕС позивачем було надано довідку Ф-122 без реєстраційного номеру, атестат про навчання, військовий квиток, довідку про заробітну плату, накази про відрядження.
З первинних документів, що підтверджують роботу на ЧАЕС за період з 20.06.1986 року по 30.06.1986 року наявний наказ від 20.06.1986 року № 164-ОК, в якому зазначено населений пункт с.м.т. Бородянка, в якому Позивач перебував, приймаючи участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 с.м.т. Бородянка не відноситься до зони відчуження, а відноситься до IV зони посиленого радіоеколочного контролю.
Крім того, представник відповідача зазначила що у документах поданих позивачем містяться розбіжності у його прізвищі, а саме замість « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_3 », що унеможливлює ідентифікувати дану особу. Також на думку представника відповідача викликають сумнів, документи надані Дирекцією «Автотранспошта», з яких убачаються виправлення прізвища позивача.
Виходячи з вищевикладеного, на думку представника відповідача, у позивача відсутнє право для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому у задоволенні позову, вона просить відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.11.2009 року ОСОБА_1 отримав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
10.12.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Листом від 05.02.2016 року № 2048/06 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з тих самих підстав, що наведені представником відповідача під час судового розгляду справи.
Проте з таким висновком суд не погоджується, з огляду на наступне.
Наказом № 10/01 від 09.01.1985 року ОСОБА_1 переведений водієм третього класу у Автобазу Міністерства зв`язку УРСР № 2 ВО «Київський поштамп». Наказом від 27.01.1989 року № 72/10 йому присвоєно ІІ клас водія. Наказом від 28.04.1989 року ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади. Дані обставини підтверджується записами трудової книжки позивача (а.с.10).
Наказом № 164-ОК від 16.06.1986 року ОСОБА_1 був направлений у с.м.т Бородянку строком на 11 днів у період з 20.06.1986 року по 30.06.1986 року на підставі розпорядження керівництва Автобази Міністерства зв`язку УРСР № 2 ПО «Київський поштамп». (а.с.9).
Згідно довідки № 168 від 10.12.1992 року виданої Міністерством зв`язку УРСР № 2 ВО «Київський поштамп» у період з 20.06.1986 року по 30.06.1986 року ОСОБА_4 був направлений в населений пункт у м. Чорнобиль. (а.с.26).
Як убачається із довідки Ф-122 виданої Міністерством зв`язку УРСР № 2 ВО «Київський поштамп» у період з 20.06.1986 року по 30.06.1986 року водій автобази «Київський поштамп» ОСОБА_4 був направлений на роботу по ліквідації аварії на ЧАЕС в м. Чорнобиль 30-км. зону, та був зайнятий на роботах передбачених п. 3 Постанови Ради Міністрів СССР від 05.06.1986 року, що надає право на державну пенсію на пільгових умовах за списком № 1 затвердженим Постановою Ради Міністрів СССР від 23.08.1956 року № 1173 та (а.с.8).
Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, що означена довідка Ф-12 не відповідає за формою і змістом Постанові Кабінету Міністрів України, що на думку відповідача, є підставою для відмови у прийнятті її до уваги, оскільки відповідно до п. 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі від 20.10.2011 року «Рисовській проти України», принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їх власна недбалість. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, а помилки не можуть виправлятись за рахунок осіб, яких вони стосуються.
За таких обставин, є неприпустимим позбавлення позивача реалізувати право на отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», лише з тієї підстави, що дана довідка не містить реєстраційного номеру.
Як убачається із відповіді Дирекції «Автотранспошта» від 09.09.2014 року № 07-702, подорожні листи за період з 20.06.1986 року по 30.06.1986 року не збереглися, оскільки строк їх зберігання законодавчо визначений тривалістю у три роки. (а.с.24).
За змістом довідки від 14.10.2014 року № 25-01-14 підтвердити чи спростувати участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 20.06.1986 року по 30.06.1986 року у складі формувань Цивільної оборони немає, оскільки справа з документами Цивільної оборони Автобази ВО «Київський поштамп» за 1986 рік знищено.
За таких обставин, позивач позбавлений можливості надати інші документи на підтвердження свого перебування у зоні відчуження та захистити своє право на отримання пенсії, зі зниженням пенсійного віку в інший спосіб, ніж шляхом звернення за судовим захистом.
Суд приймає до уваги пояснення представника позивача, що перебуваючи на посаді водія на автобазі «Київський поштамп» позивач в період з 20.06 по 30.06.1986 року був відкомандирований до м. Чорнобиль для роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, проте місце знаходження автобази було розташовано у 30 км. зоні у с.м.т. Бородянка, оскільки такі пояснення узгоджуються із дослідженими судом доказами, наявними у матеріалах справи.
Не може бути прийнято до уваги судом посилання відповідача на наявність розбіжностей у прізвищі позивача а саме замість: « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_3 », як підстави для відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, що на думку відповідача унеможливлює ідентифікувати дану особу. Оскільки позивачем було надано до Управління відповідні довідки, із зазначенням допущених описок у написанні прізвище позивача та подальше їх виправлення замість « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_2 ». (а.с.28-32). Означені докази визнані судом належними та допустимими.
Згідно із ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на зниження пенсійного віку на 10 років надається особам, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.
Судом достеменно встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 20.06.1986 року по 30.06.1986 року був направлений на роботу по ліквідації аварії на ЧАЕС в м. Чорнобиль 30-км. зону, а тому має право відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на призначення пільгової пенсії, як ліквідатор аварії на ЧАЕС.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності своєї відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Натомість позивачем спростовано доводи відповідача, якими останній мотивує свої заперечення проти позову, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і їх задоволення в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України судові витрати суд відносить на рахунок коштів Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, Конституції України, ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 94, 99,100,158-163, 186, 256 КАС України, ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд, -
п о с т а н о в и в :
Позов ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати дії Лівобережного об`єднання Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи неправомірними.
Зобов`язати Лівобережне об`єднання Управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний термін з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Повний текст постанови виготовлено 23.08.2016 року