Справа № 2а/0370/1868/12
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року Справа № 876/3359/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

представника позивача Сороки Г.О.,

представника відповідача Мельничука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 січня 2016 року в адміністративній справі № 2а/0370/1868/12 за позовом публічного акціонерного товариства «Ковельсільмаш» до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Ковельсільмаш» (надалі - ПАТ «Ковельсільмаш», Товариство) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби (правонаступником якої є відповідач; надалі - Ковельська ОДПІ) від 25 травня 2012 року за № , яким Товариству визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість (надалі - ПДВ) у сумі 118 915,00 грн, в т.ч.: 95 132,00 грн за основним платежем та 23 783,00 грн за штрафними санкціями.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, про нереальність господарських операцій з ТОВ «Компанія «Опціон» стосовно поставки товаро-матеріальних цінностей (надалі - ТМЦ) на суму 570790,32 грн, що стало підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, є хибними, оскільки сторони договорів в повному обсязі виконали свої зобов'язання, що підтверджується відповідними первинними документами.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29 січня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржила Ковельська ОДПІ, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому просила скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тим, що відомості, зазначені у первинних документах є недостовірними, а самі документи - дефектними, оскільки не підтверджують факт вчинення господарської операції 21 вересня 2010 року позивача з ТОВ «Компанія «Опціон», у зв'язку з чим позивач не мав права на податковий кредит. Рух активів у процесі здійснення господарської операції відбувся 29 липня 2011 року. Відтак, доводи позивача про можливість віднесення до податкового кредиту ПДВ за такою податковою накладною протягом 365 календарних днів з дня її виписки є помилковими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, ПАТ «Ковельсільмаш» є юридичною особою та зареєстроване як суб'єкт господарювання 27 вересня 1993 року; перебуває на обліку в Ковельській ОДПІ як платник ПДВ з 04 лютого 2010 року.

Одними із видів діяльності є: 2.2.1) виробництво та реалізація сільськогосподарської техніки і запасних частин до неї та іншої техніки; 2.2.3) виробництво та реалізація нестандартизованого обладнання.

У період з з 23 листопада 2011 року по 04 січня 2012 року Ковельська МДПІ провела планову виїзну перевірку ПАТ «Ковельсільмаш» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2010 року по 30 вересня 2011 року, за результатами чого складено акт від 12 січня 2012 року № 14/23-00238138 (надалі - Акт перевірки) (т.1 а.с.12 - 38).

Перевіркою встановлено, що фактичне постачання ТМЦ в сумі 570 790,32 грн для Товариства його контрагентом ТОВ «Компанія «Опціон» документально не підтверджено, а отже ПАТ «Ковельсільмаш» порушено вимоги пункту 185.1 статті 185 та пункту 198.2 статті 198 ПК України в частині завищення податкового кредиту за липень 2011 року на суму 95 131,72 грн за вказаною господарською операцією.

На підставі Акта перевірки, відповідно до встановлених порушень та за наслідками адміністративного оскарження Ковельською ОДПІ 25 травня 2012 року прийнято податкове повідомлення-рішення за № , яким Товариству визначено грошове зобов'язання з ПДВ у сумі 118 915,00 грн, в т.ч.: 95 132,00 грн за основним платежем та 23 783,00 грн за штрафними санкціями (т.1 а.с.40).

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що спірна господарська операція ПАТ «Ковельсільмаш» з ТОВ «Компанія «Опціон» відповідає статутній діяльності Товариства, має реальний характер, оскільки позивачем належними та допустимими доказами доведений факт наявності податкової правосуб'єкт-ності у позивача та його контрагента, господарської мети при придбанні товару, а під час судового розгляду був підтверджений рух активів у процесі здійснення господарської опе-рації.

При цьому, право позивача на податковий кредит підтверджується податковою накладною № 53 від 21 вересня 2010 року, отриманою ним 31 липня 2011 року, тобто в межах встановленого ПК України строку.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Податковий кредит, відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із пунктом 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пунктів 198.1 - 198.3 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум ПДВ до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності та підтвердження цих обставин належним чином складеними податковою накладною та первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як встановлено в судовому засіданні, 01 січня 2010 року між ТОВ «Компанія «Опціон», як Постачальником, та ПАТ «Ковельсільмаш», як Покупцем, було укладено договір поставки № ОП 00000089. Номенклатура продукції, її вартість, узгоджуються окремо по кожній поставці і вказуються в специфікаціях. Умови поставки - самовивіз.

На виконання умов цього договору, згідно із поясненнями представника позивача, на виконання умов цього договору ТОВ «Компанія «Опціон» поставила Товариству вкладки бронзові до підшипника ковзання, рубашки бронзові до підшипника ковзання, втулки бронзові, загальною кількістю 62 штуки, на суму 570 790,32 грн.

На підтвердження вказаного було надано:

- накладну № ОП-00053 від 21.09.2010 року;

- акт приймання-передачі товару № ОП-00053 від 21.09.2010 року;

- рахунок-фактуру від 21.09.2010 року;

- податкову накладну № 53 від 21.09.2010 року;

- прибутковий ордер № 524 від 29.07.2011 року;

- акт приймання-передачі податкової накладної № 53 від 29.07.2011 року;

- шляховий подорожній лист № 746750 від 25.07.2011 року;

- банківськими виписками про оплату від 21.03.2012 р., 23.03.2012 р., 19.04.2012 р., 20.04.2012 р., 15.05.2012 р., липень 2012 р. на загальну суму 370 780,32 грн.

За результатами придбання вказаних ТМЦ, на підставі вказаної вище податкової накладної, виданої постачальником ТОВ «Компанія «Опціон» для ПАТ «Ковельсільмаш», останнє включило до складу податкового кредиту за липень 2011 року суму ПДВ у розмірі 95 131,72 грн

Із аналізу вказаних документів видно, що ТМЦ були придбані у ТОВ «Компанія «Опціон» 21.09.2010 року, тоді ж видано податкову накладну, проте доставлено на адресу Товариства лише 29.07.2011 року і невідомо - де знаходились ТМЦ більше 10 місяців.

Із матеріалів справи (т.1 а.с.169) видно, що з 26 червня 2014 року реєстрація ТОВ «Компанія «Опціон» припинена, але розрахунки за ТМЦ у повному обсязі не проведено.

Згідно з актом приймання-передачі податкової накладної № 53 від 21.09.2010 року така була передана Товариству 29.07.2011 року, разом з тим до Товариства надійшла лише 03.08.2011 року, тобто станом на липень 2011 року податкова накладна була відсутня у Товариства, через що не могла слугувати підставою для віднесення податкового кредиту за липень 2011 року.

Крім того, як встановлено перевіркою податкового органу, за даними проведених на підприємстві інвентаризацій за період з 01 липня 2010 року по 30 вересня 2011 року залишків чи нестач ТМЦ не виявлено; на час проведення перевірки не було надане документальне підтвердження знаходження чи реалізації ТМЦ.

До суду надано видаткові та податкові накладні щодо подальшої реалізації частини ТМЦ для ТОВ «Ковельсько-пресове підприємство» 31 серпня 2011 року та 27 квітня 2012 року і для ТОВ «КПП-Інвест»; реалізацію цих ТМЦ здійснено за ціною придбання, що, в сукупності з іншими встановленими у справі обставинами, ставить під сумнів дійсний економічний зміст спірних операцій, зокрема наявність ділової мети у вчинюваних операціях і, як наслідок, існування факту господарської операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для збільшення в податковому обліку сум податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас, статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, та її фіксують.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Під час проведення перевірки Ковельська МДПІ надсилала позивачу листа від 28 грудня 2011 року № 15345/7/23-151 (а.с.60) з проханням надати інформацію щодо проведення операцій з придбання ТМЦ у ТОВ «Компанія «Опціон», відображених в обліку у липні 2011 року на загальну суму 570 790,32 грн та надати копії відповідних документів; проте, станом на 12 січня 2012 року така інформація надана не була, що вказує на відсутність таких документів під час проведення перевірки.

Відповідно до зазначених вище норм та пунктів 201.4, 201.7 ПК України первинні документи та податкова накладна виписуються (видаються) у день вчинення господарської операції (виникнення податкових зобов'язань) продавця і за наслідками постачання товарів/послуг. Разом з тим, такі документи було складено завчасно, у зв'язку з чим вони не можуть слугувати належним підтвердженням вчинення господарської операції.

Відповідно до положень частини першої статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Проаналізувавши наявні у справі докази, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що поставка ТМЦ, визначених у податковій накладній від 21 вересня 2010 року № 53, фактично не відбулася, тому Товариство не мала права на податковий кредит за цією податковою накладною, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ від 25 травня 2012 року № є правомірним.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 січня 2016 року в адміністративній справі № 2а/0370/1868/12 скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Ковельсільмаш» до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Постанова складена у повному обсязі 12 вересня 2016 року.