Справа № 2а-8724/12/1370
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 р. Справа № 876/4469/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представника позивача Пилявки Р.І.,

представників відповідача Луки Т.М., Форис З.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Львівський завод "Металіст" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року по справі № 2а-8724/12/1370 за позовом Управління пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова до Товариства з додатковою відповідальністю "Львівський завод "Металіст" про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Управління пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова звернулося в суд з позовом, яким просило стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Львівський завод "Металіст" на їх користь 7 211,47 грн. заборгованості на виплату і доставку пільгових пенсій.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Товариство з додатковою відповідальністю "Львівський завод "Металіст" постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В апеляційній скарзі покликається на те, що товариство є правонаступником філії №1 заводу «Полонина» в межах розподільчого балансу, проте аж ніяк філії №2 заводу «Полонина» на якій працював ОСОБА_4 газозварником, а отже, і не може нести відповідальність щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсії.

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення та заперечила проти доводів апеляційної скарги, а представники відповідача підтримали їх.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованих коштів для покриття фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» станом на 01.07.2012 року по пенсіонеру ОСОБА_4 становить 7211,47 грн.

Станом на час розгляду справи, сума коштів, вказана у розрахунку, не відшкодована.

Відповідно до частини 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач зобов'язаний в порядку та розмірах, визначених статтями 3-5 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Так, згідно з частиною 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Статтею 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» розмір збору визначається у відсотковому відношенні від об'єкта оподаткування, передбаченого статтею 2 цього Закону.

Пунктом 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду № 21-1 від 19 січня 2003 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пунктом 6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Борг з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах визначено на підставі розрахунків, що направлялись відповідачу, відповідно до п.п. 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою управління Пенсійного фонду України №21-1.

Згідно розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, заборгованість відповідача з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій становить 7 211,47 грн..

Щодо доводів апелянта про те, що вони є правонаступником філії №1 заводу «Полонина» в межах розподільчого балансу, а не філії №2 заводу «Полонина», на якій працював ОСОБА_4 газозварником, і тому не можуть нести відповідальність щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсії є безпідставними з огляду на наступне.

В матеріалах справи є довідка №20 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ВАТ "Львівський завод "Металіст" ОСОБА_4, в якій вказано, що в період з 04.08.1980 року по 13.08.1985 року він працював газозварником у Львівському виробничому об'єднанні «Полонина» (а.с.126). Відповідач є правонаступником ВАТ "Львівський завод "Металіст" (а.с.55). Видаючи уточнюючу довідку №20, ВАТ "Львівський завод "Металіст" вважало, що ОСОБА_4 відноситься до цього підприємства. У трудовій книжці ОСОБА_4 є запис про його звільнення з підприємства. На ньому стоїть печатка Львівського виробничого об'єднання «Полонина» (а.с.93 на звороті).

Також в матеріалах справи є Постанова Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.02.2013 року у справі 1316/2092/12, якою встановлено, що ОСОБА_4 в період з 04.08.1980 року по 13.08.1985 року працював газозварником у Львівському виробничому об'єднанні «Полонина», про що є відповідний запис в трудовій книжці.

В наказі № 44 від 10.05.1994 року «Про заходи направлення на впорядкування діяльності правонаступників заводу «Полонина»» зазначено: «Керівникам вказаних підрозділів прийняти на роботу цих працівників». Факт, що ОСОБА_4 в період з 04.08.1980 року по 13.08.1985 року працював газозварником у Львівському виробничому об'єднанні «Полонина», та факт видачі саме відповідачем згаданої довідки ОСОБА_4 матеріалами справи не спростований. В справі відсутні будь-які докази про створення іншого підприємства, який б прийняв на роботу колишнього працівника заводу «Полонина» ОСОБА_4.

Враховуючи вищевикладене та дії відповідача щодо видачі довідки ОСОБА_4 про підтвердження трудового стажу, підтверджують правонаступництво відповідача виробничому об'єднанню «Полонина» в частині предмету спору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог, у зв'язку з тим, що відповідачем не виконано вимог ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме - не відшкодовано понесені позивачем фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 7 211,47 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Львівський завод "Металіст" - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року по справі № 2а-8724/12/1370 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено 12 вересня 2016 року.