Справа № 463/571/16-а
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року Справа № 876/4680/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 24 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду Українив Личаківському районі м.Львова, третя особа: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання дій незаконними, зобов'язання виплатити пенсію,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в су першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду Українив Личаківському районі м.Львова, третьої особи: публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в якому просив визнати незаконними дії відповідача, зобов'язати виплатити пенсію за період з серпня 2015 року по квітень 2016 року у розмірі 3658,84 та стягнути моральну шкоду.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно ст. 90 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відрахування з пенсії можуть провадитися на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріальних контор та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до чинного законодавства провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апелянт вважає, що при прийняті рішення суд невірно застосував ст. 103. Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зазначає, що не підробляв документів з метою отримання пенсії по інвалідності.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позову.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 являється інвалідом ІІІ-ої групи загального захворювання, та на підставі його заяви від 11.01.2010 року управлінням Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова з 27.11.2009 року йому призначено, нараховано та проводилася виплата пенсії по інвалідності третьої групи від загального захворювання, як непрацюючому інваліду при наявності стажу більше 25 років.

Вірно зазначено судом, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на час призначення пенсії) пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: інвалідам I групи - 100 відсотків пенсії за віком; інвалідам II групи - 90 відсотків пенсії за віком; інвалідам III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

За наявності у непрацюючих інвалідів II і III груп - у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу за їх вибором пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Крім того судом встановлено, що згідно пам'ятки пенсіонеру, підписаної 11.01.2010 року позивачем ОСОБА_1, його попереджено про обов'язок попереджати органи Пенсійного фонду про обставини, що спричинюють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати внаслідок вступу на роботу, звільнення з роботи тощо. Однак, як встановлено судом після призначення пенсії, позивач з 01.04.2011 року вступив у трудові відносини з ТзОВ «Світлана», де працював по 31.03.2013 року та отримував заробітну плату. Про вказані обставини позивач управління Пенсійного фонду не повідомив, факт працевлаштування за вказаний період позивача відповідачем встановлено шляхом порівняння даних в центральній базі даних одержувачів пенсій та системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб. На підставі встановлених даних відповідачем здійснено перерахунок розміру пенсії з серпня 2015 року шляхом відрахування із встановленого розміру пенсії безпідставно переплаченої суми пенсії по 20% щомісячно до повного погашення.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно ч. 1 ст. 103 згаданого Закону суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.

Згідно п. 3 даного Порядку повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, оскільки позивач знав, що йому призначено та виплачується пенсія по інвалідності як непрацюючому інваліду, як і про свій обов'язок повідомляти органи пенсійного фонду про зміну обставин, що впливають на розмір пенсії, в тому числі у випадку його працевлаштування, але не повідомив і продовжив отримувати пенсію по інвалідності, хоч працював, тому суд вірно вважав, що ним було отримано пенсію як непрацюючим інвалідом за період його працевлаштування з 01.04.2011 року і по час набуття права на призначення пенсії на інших підставах за досягненням пенсійного віку 13.09.2011 року безпідставно та внаслідок зловживання своїм правом на пенсійне забезпечення. А тому розмір такої був правомірно перерахований органом пенсійного фонду та з часу виявлення вказаних обставин надміру виплачені кошти стягуються із позивача за рахунок зменшення розміру отримуваного розміру пенсії у дозволеному об'ємі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м.Львова від 24 травня 2016 року по справі № 463/571/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 14.09.2016 року