Справа № 822/1512/16
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1512/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіПольового О.Л.
при секретаріБачок О.В.
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за наслідками документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_3, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) за період з 03.04.2014 року по 31.12.2014 року, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування а період з 03.04.2014 року по 31.12.2014 року, відповідач неправомірно виніс податкове повідомлення-рішення № № від 13.06.2016 року та виставив вимогу про сплату боргу № Ф-228-23/119 від 13.06.2016 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, з підстав викладених в позовній заяві просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив в задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що працівниками відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) за період з 03.04.2014 року по 31.12.2014 року, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 03.04.2014 року по 31.12.2014 року.

За наслідками перевірки складено акт № 960/22-20-17-22/НОМЕР_1 від 31.12.2015 року.

За висновками, викладеними у акті перевірки, встановлено такі порушення:

1) п.138.1. ст.138, п.177.2, 177.4. ст.177. Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2014 рік на суму 29139,07 грн.;

2) ч.4 п.1. ст.4, ч.2 п.1. ст.7, п.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого не нараховано та не сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності сумі 51511,44 грн.

На підставі вищевказаних висновків, відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № від 16.02.2016 року, яким донараховано суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 27872,40 грн. і штрафної (фінансової) санкції у сумі 6968,10 грн., та виставив вимогу про сплату боргу № Ф- від 31.12.2015 року, якою нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 51511,44 грн.

Не погоджуючись із висновками податкового органу, позивач звернувся з скаргою до Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

За наслідками розгляду скарги ФОП ОСОБА_3 відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № від 13.06.2016 року, яким донараховано суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 20897,66 грн. та штрафної (фінансової санкції) у сумі 5244,42 грн. та виставив вимогу про сплату боргу № Ф-228-23/119 від 13.06.2016 року в сумі 54055,41 грн.

З акту перевірки вбачається, що податковий орган дійшов висновку, що господарські відносини з придбання ТМЦ не відбувались, а їх документування здійснювалось лише формально.

Позивач не погоджуючись з висновками відповідача, звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Досліджуючи правомірність зроблених податковим органом висновків, суд встановив наступне.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент здійснення господарських відносин), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахнок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 138.1 ст.138 ПК України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідач зазначає, що позивач, в порушення вимог п.138.1 ст.138, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, відніс до складу витрат вартість придбаного по фіскальним чекам ПММ (дизельне пальне) на загальну суму 132367,41 грн. (без ПДВ), використання якого у господарській діяльності підприємця документально не підтверджено.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження використання ТМЦ надав первинні документи в повному обсязі, а саме розрахункові касові чеки, податкові накладні до касових чеків, подорожні листи, наказ № 1 про списання дизпалива, акти виконаних робіт, виписки з банку про оплату здійснених транспортних послуг.

Суд додатково звертає увагу на ту обставину, що відповідач в акті перевірки не мав зауважень до наданих позивачем: наказу №1 від 30.04.2014 року про затвердження норм списання дизпалива згідно Наказу Міністерства Транспорту від 10.02.1998 року № 43 із змінами і доповненнями "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті" в якому встановлено середню норму витрат пального, актів виконаних робіт з перевезення вантажів за період з 01.05.2014 року по 31.12.2014 року, шляхових листів в яких вказано загальний кілометраж, пройдений автотранспортом за період з 01.05.2014 року по 31.12.2014 року та загальний об'єм витраченого дизпалива.

Також суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що позивач не надав підтверджуючих документів щодо заправки пального в будь-які ємності, що не вбачається необхідність в здійсненні кількох заправок протягом одного дня на один і той же автомобіль під час його простою, оскільки жодними нормативно-правовими актами не встановлено обов'язку позивача надавати такі відомості.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач правомірно відніс витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів (дизельне паливо) до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, оскільки останні підтверджуються первинними документами - розрахунковими касовим чеками, податковими накладними до касових чеків, подорожніми листами, наказом № 1 про списання дизпалива, актами виконаних робіт, виписками з банку про оплату здійснених транспортних послуг.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, відповідачем не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення № від 13.06.2016 року, а тому вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про сплату боргу № Ф-228-23/119 від 13.06.2016 року, суд зазначає наступне.

При перевірці правильності нарахування та сплати єдиного внеску податковим органом використовувалась звітність, що подавалась позивачем, документи, відповідно до яких провадилося нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього закону нараховується єдиний внесок, а також інші первинні документи, для визначення суми загального оподатковуваного доходу (витрат).

З акту перевірки вбачається, що донарахування позивачу 54055,41 грн. по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідачем здійснено з урахуванням суми чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік, визначеного контролюючим органом під час проведення перевірки.

Враховуючи те, що висновки відповідача про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб є безпідставними, нарахування єдиного внеску з урахуванням суми чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік, визначеного податковим органом під час проведення перевірки, є також неправомірним та необґрунтованим. А тому, вимога про сплату боргу № Ф-228-23/119 від 13.06.2016 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 слід задовольнити в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області № від 13.06.2016 року.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про сплату боргу № Ф-228-23/119 від 13.06.2016 року.

Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 802,21 грн. за рахунок державних асигнувань Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2016 року

Суддя/підпис/О.Л. Польовий
"Згідно з оригіналом" Суддя О.Л. Польовий