Справа № 2-а-6375/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-6375/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" вересня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді ленка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Коростені адміністративну у за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту ення Коростенської міської ради про визнання неправомірних дій та стягнення недовиплачених в,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що іє статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, постійно проживає в м. Коростені, :еному до зони гарантованого добровільного відселення. Вона працює у Відділковій лікарні ст. :тень, а тому відповідно до Закону України від 28.02.1991 року № 796 - XII «Про статус і іьний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи /далі Закон № 796 - мають право на щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів вання місцевого виробництва та особисто вона має право на доплату до заробітної плати. Однак, реч згаданому Закону вказані виплати проводились без застосування кратності до встановленого ру мінімальної заробітної плати, а в твердих сумах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів ни № 836 від 26.07.1996 року, /далі «Постанова № 836»/ тому позивач вважає своє право пеним та просить стягнути з управління праці та соціального захисту населення Коростенської ої Ради недовиплачені кошти, передбачені ст.ст. 37, 39 Закону № 796-ХІІ в розмірі 44640,61 грн. >іод з 01.12.2006 року по 30.11.2009 року.

Відповідач позов не визнав.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, відно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали ідок Чорнобильської катастрофи» мають право на отримання щомісячної грошової допомога в у з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в розмірі 40% мінімальної ітної плати та особисто позивач має право на доплату до заробітної плати, як особа, що працює на орії гарантованого добровільного відселення в розмірі 2 мінімальних заробітних плат згідно ст.39 юго закону.

Проте в спірний період часу ці доплата та допомога виплачувались частково, у фіксованому )і, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про нсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному ленні до мінімальної зарплати.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, іаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», >дженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками етних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та іьного захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів, і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали ідок Чорнобильської катастрофи" працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам диться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального гу населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за з реєстрації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної зови.

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради є ним відповідачем по справі. В порушення вимог ст. 71 КАС України останній не довів ними доказами факти відсутності фінансування та видатків Державного Бюджету України, що вляються управлінням Міністерства праці і соціального захисту населення для реалізації виплат іілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст.ст. 37, 39, 51 Закону № 796 - XII. Згідно юї норми Закону обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності цено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності за них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість яких надані Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який мас вищу юридичну силу.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконі нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті Закд України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильсь: катастрофи», а не вказана Постанова КМУ.

В силу ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свободі інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Порушення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративно позову за умови якщо на цьому наполягає одна із сторін. Оскільки жодна із сторін не наполягає»4 застосуванні строку звернення до суду суд його не застосовує, відповідно до ст. 100 КАС України.

Виходячи з цього судовому захисту підлягають позовні вимоги за вказаний позивачем період.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується п.2 ч.2 ст. КАС України та зобов'язує відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити поз невиплачену частину допомоги.

Керуючись ст.ст. 37,39 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постражда, внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11, 94, 99, 100, 158-163, 167, 254 Кодек

адміністративного судочинства України, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради не нарахування та не виплати позивачу допомоги в зв'язку з обмеженням споживання про, місцевого виробництва , а також доплати до заробітної плати відповідно до визначених закоС розмірів неправомірними.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу в зв'язку з обмеже споживання продуктів місцевого виробництва відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про с соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та доплату заробітної плати згідно ст.39 вказаного закону за період з 01.12.2006 року по 30.11.2009 року.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адмґ ративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дні проголошення.

Суддя