Справа № 820/3650/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 р. № 820/3650/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кульчій А.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Вишневського О.В.,

прокурора - Фещенко В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, за участю прокурора Харківської області, про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дій, які полягають у бездіяльності Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо не прийняття рішення про скасування свого ж рішення від 27.09.2010;

- визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо незаконного позбавлення ОСОБА_3 громадянства України;

- скасувати рішення ГУ УМВС України в Харківській області від 27.09.2010;

- зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області прийняти рішення про відновлення громадянства України ОСОБА_3 з 04.12.2009.

В обґрунтовування позову зазначив, що рішенням ГУ УМВС України в Харківській області від 27.09.2010 скасовано рішення ГУМВС України в Харківській області від 04.12.2009 про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України" ОСОБА_3 скасовано у зв'язку з тим, що громадянство було набуто унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей. Вказує, що рішення є неправомірним та необґрунтованим, оскільки рішенням суду встановлено факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, та зазначив, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2010 по справі № 8-38/10 скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.10.2009 по справі № 2-о-418/09, яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 на території України до 24 серпня 1991 року, у зв'язку з чим ГУ УМВС України в Харківській області рішенням від 27.09.2010 скасовано рішення ГУМВС України в Харківській області від 04.12.2009 про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України" ОСОБА_3. Таким чином, зазначив, що відповідач діяв в межах та у спосіб, передбачені законодавством, чинним на той час. Просив в задоволенні позову відмовити.

Прокурор в судовому засіданні проти позову заперечував, надав пояснення аналогічні поясненням представника відповідача та просив позов залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

19 жовтня 2009 року рішенням Московського районного суду м. Харкова по справі № 2-0-418/09 задоволено заяву ОСОБА_3 та встановлено факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

На підставі зазначеного рішення суду позивач звернувся до ГУ УМВС України в Харківській області за отриманням громадянства України. В заяві про оформлення набуття громадянства позивач зазначив про проживання на території України до 24.08.1991. Також у вказаній заяві позивача повідомлено, що в разі подання завідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів він втратить громадянство України на підставі ст. 21 Закону України "Про громадянство України".

04 грудня 2009 року ГУ УМВС України в Харківській області прийнято рішення про оформлення набуття ОСОБА_3 громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" та видано довідку про реєстрацію особи громадянином за № 3081.

З матеріалів справи вбачається, що при набутті громадянства України ОСОБА_3 дотримано процедуру про вихід з іноземного громадянства, що підтверджується довідкою Консульської служби Посольства Грузії в Україні від 31.01.2013, в якій зазначено, що ОСОБА_3 за наказом Президента Грузії №853 від 23.12.2011, було припинено громадянство Грузії.

24 березня 2010 року Дніпровським РВ ГУМВС України в м. Києві видано ОСОБА_3 паспорт громадянина України серії ME № 993856.

Судом встановлено, що 22 вересня 2010 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області подано заяву про відміну рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.09.2009 по справі № 2-0-418/09 за нововиявленими обставинами у зв'язку з повідомленням ОСОБА_3 завідомо неправдивих відомостей.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2010 року заяву Московського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області задоволено. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.09.2009 за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту проживання на території України до 24.08.1991 скасовано за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2010 року заяву ОСОБА_3 про встановлення факту залишено без розгляду.

На підставі зазначеного рішення суду ГУМВС України в Харківській області 27.09.2010 прийнято рішення про скасування рішення ГУМВС України в Харківській області від 04.12.2009 про набуття ОСОБА_3 громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України".

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08.09.2012 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2010 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_3 про встановлення факту - скасовано та справу повернуто для продовження розгляду.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.05.2013 задоволено заяву ОСОБА_3 та встановлено факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначила, що фактично ГУ ДМС України в Харківській області проігнорувало той факт, що підстава, яка слугувала для позбавлення ОСОБА_4 громадянства України відпала після винесення рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.05.2013, і вони були зобов'язані, скасувати своє рішення від 27.09.2010 року, оскільки безпідставно позбавили ОСОБА_3 громадянства.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України "Про громадянство України" № 2235-III від 18.01.2001 року (в редакції станом на час винесення оскаржуваного рішення) (далі Закону №2235-ІІІ).

Із оскаржуваного рішення вбачається, що рішення про набуття ОСОБА_3В громадянства України скасовується через подання заявником свідомо неправдивих відомостей.

Відповідно частини 2 статті 6 Закону №2235-ІІІ, громадянство України набувається за територіальним походженням.

Статтею 8 Закону №2235-ІІІ визначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов'язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Так, статтею 21 Закону №2235-ІІІ передбачено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Згідно із ст. 17 Закону №2235-ІІІ, громадянство України припиняється: внаслідок виходу з громадянства України; внаслідок втрати громадянства України; за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Положеннями статті 19 Закону №2235-ІІІ встановлено, що підставами для втрати громадянства України є, зокрема, набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Відповідно до частин 4, 5 статті 24 Закону, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань громадянства і підпорядковані йому органи здійснюють такі повноваження: приймають рішення про оформлення набуття громадянства України особами за підставами, передбаченими пунктами 1, 2, 4 - 10 статті 6 цього Закону; скасовують прийняті ними рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону.

Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001, №215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України"" (далі - Порядок №215/2001) визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до пунктів 88 Порядку №215/2001, для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами внутрішніх справ, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу внутрішніх справ, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п'ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу внутрішніх справ України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п'ятої статті 9 Закону; частина п'ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону).

Відповідно до п. 96 зазначеного Порядку №215/2001, подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується районним, районним у місті, міським управлінням або відділом Міністерства внутрішніх справ України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. Районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Як вже зазначено судом вище, рішенням від 04 грудня 2009 року ГУ УМВС України в Харківській області оформлено ОСОБА_3 набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.10.2009, яким задоволено заяву ОСОБА_3 та встановлено факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

22 вересня 2010 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області подано заяву про відміну рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.09.2009 по справі № 2-0-418/09 за нововиявленими обставинами у зв'язку з повідомленням ОСОБА_3 завідомо неправдивих відомостей.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2010 року заяву Московського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області задоволено. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.09.2009 за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту проживання на території України до 24.08.1991 скасовано за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2010 року заяву ОСОБА_3 про встановлення факту залишено без розгляду.

На підставі зазначеного рішення суду ГУМВС України в Харківській області 27.09.2010 прийнято рішення про скасування рішення ГУМВС України в Харківській області від 04.12.2009 про набуття ОСОБА_3 громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України".

Таким чином, суд зазначає, що рішенням Московського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2010 року скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.10.2009, яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 на території України до 24 серпня 1991 року, та яке слугувало підставою для прийняття 04 грудня 2009 року ГУ УМВС України в Харківській області рішення про оформлення ОСОБА_3 набуття громадянства України за територіальним походженням, а отже ГУМВС України в Харківській області 27.09.2010 правомірно та обґрунтовано прийнято рішення про скасування рішення ГУМВС України в Харківській області від 04.12.2009.

Щодо посилань позивача на рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.05.2013, яким задоволено заяву ОСОБА_3 та встановлено факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року, як на підставу для самостійного скасування ГУ ДМС України в Харківській області рішення ГУМВС України в Харківській області від 27.09.2010, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки рішення суду винесено 22.05.2013, у той час як рішення про скасування рішення ГУМВС України в Харківській області від 04.12.2009 прийнято ГУМВС України в Харківській області 27.09.2010. Крім того, позивачем не зазначено жодної норми закону, яка б встановлювала обов'язок скасування в даному випадку ГУ ДМС України в Харківській області рішення ГУМВС України в Харківській області від 27.09.2010.

Таким чином, на час винесення рішення від 27.09.2010 про скасування рішення ГУМВС України в Харківській області від 04.12.2009, ГУМВС України в Харківській області діяло у межах та у спосіб, передбачені чинним на той час законодавством.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, за участю прокурора Харківської області, про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 12 вересня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников