Справа № 805/4618/15-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року м. Київ К/800/18324/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24.11.2015 р.

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 р.

у справі № 805/4618/15-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «Великоанадольський вогнетривкий комбінат»

до Державної податкової інспекції у Волноваському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» (далі - позивач, ПАТ «Великоанадольський вогнетривкий комбінат») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Волноваському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - відповідач, ДПІ у Волноваському районі) про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24.11.2015 р. позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Волноваському районі № від 09.07.2015 р.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 р. постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24.11.2015 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі Волноваська ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24.11.2015 р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 травня 2015 року ПАТ «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» подана податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2015 року. З розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів до вказаної декларації вбачається, що до податкового кредиту, зокрема, віднесені суми ПДВ по податковим накладним січня - березня 2015 року на суму ПДВ 1 258 720,86 грн.

19 червня 2015 року відповідачем складено акт № 355/05-33-15-01/00191721 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ПАТ «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» за квітень 2015 року.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем п. 198.2 ст.198 розділу V Податкового кодексу України, що призвело до віднесення до складу податкового кредиту за квітень 2015 року сум ПДВ за податковими накладними, складеними у січні - березні 2015 року, у розмірі 1 258 721 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 09 липня 2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 888 082 грн., в т.ч. за основним платежем - 1 258 721 грн., за штрафними санкціями - 629 361 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

Водночас слід зазанчити, що наведена норма стосується лише тих податкових накладних, які не зареєстровані або зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації.

Судами встановлено, що спірні податкові накладні своєчасно та належним чином зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування податкового кредиту.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Торгово-промислової палати України щодо засвідчення форс-мажорних обставин та отримав Сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили від 05.09.2014 року № 2887/05-4, яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 1 липня 2014 року при здійсненні ним господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов'язкових платежів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Донецького окружного адміністративного суду від 24.11.2015 р. та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області відхилити.

2.Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24.11.2015 р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун