Справа № 2-а-6534/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-6534/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Ярмоленка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Коростені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради, управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації про визнання неправомірних дій та стягнення недовиплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначив, що він є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, постійно проживає в м.Коростені, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, а тому відповідно до 28.02.1991 року № 796 - XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи /далі Закон № 796 - XII/, має право на щомісячну грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та доплату до заробітної плати. Однак, всупереч згаданому Закону вказані виплати проводились без застосування кратності до встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а в твердих сумах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, /далі «Постанова № 836»/ тому позивач вважає своє право порушеним та просить стягнути з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради /далі «Відповідач Ь>/ недовиплачені кошти, передбачені ст. 37 Закону № 796-ХІІ в розмірі 3006,40 грн., а з управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації /далі «Відповідач 2»/ 12374,04 грн недовиплачених коштів згідно ст. 39 вказаного Закону за період з 01.12.2008 року по 01.12.2009 року.

Відповідачі позов не визнали.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст.ст.37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щомісячної грошової допомога в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в розмірі 40% мінімальної заробітної плати та доплати до заробітної плати як особа, що працює на території гарантованого добровільного відселення в розмірі 2 мінімальних заробітних плат.

Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та соціального захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів, в т.ч. і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної постанови.

Органи, які виплачують пенсію провадять видатки, повязані з наданням пільг щодо пенсійного забезпечення згідно із Законом України № 796 - XII (пенсій на пільгових умовах за віком і стажем роботи, пенсії по інвалідності та в звязку з втратою годувальника, додаткові пенсії, щомісячні компенсації за втрату годувальника, підвищені пенсії і допомога) в силу п. 24 «Порядку використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 20.06.2000 року № 987.

Таким чином, управління праці та соціального захист.'' населення Коростенської міської рад управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації належними відповідачами по справі. В порушення вимог ст. 71 КАС України останні не довех, належними доказами факти відсутності фінансування та видатків Державного Бюджету України, а направляються органам Пенсійного фонду України та управлінням Міністерства праці і соціальної захисту населення для реалізації виплат потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст.ст. З 39, 51 Закону № 796 - XII. Згідно вказаної норми Закону обовязок доказування правомірності свог рішення, дії чи бездіяльності покладено на відповідачів, якщо вони заперечують прої адміністративного позову.

Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачами не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевог самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідо. Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядк визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності зі них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законі; України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радон України.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового акт Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надані Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищі юридичну силу.

Постанова Кабінету Міністрів України, на яку посилається відповідач, в частині встановленні обмежень щодо розмірів виплати пенсій та допомоги не відповідає розмірам, встановленим інтимі законами України.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень і; цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконнимі нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті Закот України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вказана Постанова КМУ.

В силу ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася аб< повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Порушення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративно позову за умови якщо на цьому наполягає одна із сторін. Як вбачається згідно заперечення відповідач; 2, останній наполягає на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до адміністративного суд; як на підставу для відмови в задоволенні поданого позову.

Виходячи з цього, в межах строку звернення до суду підлягають судовому захисту позові! вимоги за період з 04.12.2008 року по 01.12.2009 року.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується п.2 ч.2 ст.іб: КАС України та зобовязує відповідачів вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивач; невиплачену частину допомоги.

Керуючись ст.ст. 37,39 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11,94, 99, 100, 158-163, 167, 254 Кодекс;

адміністративного судочинства України, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської р3#1 щодо не нарахування та не виплати позивачу допомоги в звязку з обмеженням споживання продукт* місцевого виробництва відповідно до визначених законом розмірів неправомірними.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської районно державної адміністрації щодо не нарахування та не виплати позивачу допомоги в звязку з обмеження1* споживання продуктів місцевого виробництва відповідно до визначених законом розмір1 неправомірними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітет Коростенської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва відповідно до вимог ст. 37 ЗакоК України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильсько катастрофи» починаючи з 04.12.2008 року по 01.12.2009 року.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Коростенської районно

державної адміністрації перерахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату де д ржавної адміністрації пер р у ВИМОг ст 39 Закону України «Про статус і соціальний захист

заробітної плати згідно ст.39 відповідно до вимог ст. ЗУ За ну р П4 щ 200Х поігу ш

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи 04.1_.2008 року пс 01.12.2009 року

В решті позовних вимог відмовити за пропуском строку звернення до суду.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення а в разі проголошення вступної та резолютивної частини , з дня складання постанови в

повному обсязі заяви про апеляційне оскарження постанови суду, з послідуючою подачею апеляц.иної скарги, яка може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду.

Суддя