Справа № 640/9797/16-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 р.Справа № 640/9797/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 06.07.2016р. по справі № 640/9797/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова

про визнання дій та рішення протиправними, зобов"язання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання протиправними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова № 8202-27/02 від 10.06.2016 року щодо застосування обмежень граничного розміру пенсії при здійсненні виплати перерахованої пенсії за вислугу років згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року у справі № 640/20020/15-а, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова виплачувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народженні перераховану з 30.03.2015 року на підставі постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року у справі № 640/20020/15-а пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90 відсотків від місячного заробітку, вказаного у довідці прокуратури Донецької області № 18-58-221а від 05.05.2015 року без обмежень граничного розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 06 липня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання дій та рішення протиправними, зобов'язання здійснити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова № 8202-27/02 від 10.06.2016 року щодо застосування обмежень граничного розміру пенсії при здійсненні виплати перерахованої пенсії за вислугу років згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року у справі № 640/20020/15-а.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова виплачувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народженні перераховану з 30.03.2015 року на підставі постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року у справі № 640/20020/15-а пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90 відсотків від місячного заробітку, вказаного у довідці прокуратури Донецької області № 18-58-221а від 05.05.2015 року без обмежень граничного розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції , відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити. Апелянт посилається на те , що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуально права, із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

ОСОБА_2 заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає постанову суду першої інстанції прийнятою з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для її скасування відсутні , просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення , постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_2 працював в органах прокуратури України з 1988 по 2008 роки та набув право на пенсію за вислугою років. З 11.10.2005 року йому призначено пенсію за вислугою років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (у редакції, чинній на момент призначення мені пенсії), у період з 11.10.2005 року по листопад 2014 року перебував на обліку в Управління Пенсійного Фонду України в Кіровському районі м. Донецька.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради від 14.11.2014 року № вбачається, що ОСОБА_2 взятий на облік як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Харкова.

Зі змісту копій заяв від 01.06.2016 року та 02.06.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 звертався з заявами до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова з заявами про здійснення перерахованої пенсії на підставі постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року у справі № 640/20020/15-а

Листом Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова № 8202-27/02 від 10.06.2016 року ОСОБА_2 повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії за заявою від 02.06.2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що позивач звернувся 02.06.2016 року до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова, на думку суду, повинно було керуватися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, в редакції чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною. Також, вважає , що обґрунтованою є вимога позивача щодо здійснення перерахування без обмежень максимального розміру пенсії, передбачених п.29 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VІІ від 24.12.2015, оскільки зазначені обмеження відповідно до п.2 Прикінцевих положень цього ж закону застосовуються до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016, тобто не стосуються пенсії позивача, призначеної 19.05.2010р.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовими актами.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру».

Приписи частин дванадцятої, сімнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.91р. №1789-XII, які були чинними на момент призначення позивачу пенсії, передбачали, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України «Про прокуратуру», на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчихпрацівників.

Положеннями частин тринадцятої, двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, який набрав чинності 15 липня 2015 року, які діяли на час звернення позивача за перерахунком пенсії, передбачено, що пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час спірних правовідносин зазначені умови і порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

Отже, чинним на момент звернення позивача до уповноваженого органу (територіального органу Пенсійного фонду України) законодавством передбачено можливість перерахунку раніше призначених пенсій, а відтак встановлене право особи, яка отримує відповідно до законодавства про прокуратуру пенсію за вислугу років, на її перерахунок за певних умов та в порядку, які на даний час Урядом України не визначені.

Колегія суддів звертає увагу на те, що норми статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII, які безпосередньо визначали умови перерахунку пенсії, були виключені із цього Закону, а питання визначення умов та порядку перерахунку таких пенсій віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України - з набранням чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII (набрав чинності 01 січня 2015 року).

Пунктом 16 розділу III «Прикінцеві положення» цього Закону зобов'язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто до кінця січня 2015 року, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

За таких обставин, на час спірних правовідносин позивач мав право на перерахунок пенсії відповідно до умов та в порядку, які повинні були бути визначені Кабінетом Міністрів України із січня 2015 року, однак не прийняті ані до моменту його звернення за перерахунком пенсії, ані дотепер, що призвело до оспорюваної відмови у такому перерахунку.

Отже, маючи відповідне право, проте перебуваючи в стані невизначеності внаслідок тривалої бездіяльності компетентного органу, заявник не може його реалізувати.

Враховуючи висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 вересня 2014 року, наведені вище обставини розцінюються колегією суддів як невиправдане втручання у право заявника.

Оскільки Кабінетом Міністрів України не вжито заходів на реалізацію вищенаведеної норми, виходячи із приписів частини першої статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, та статті 22, згідно з якою закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що позивач має право на перерахунок пенсії на підставі постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року у справі № 640/20020/15-а відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків від місячного заробітку, вказаного у довідці прокуратури Донецької області № 18-58-221а від 05.05.2015 року , і що при такому перерахунку мають застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення позивачу.

При цьому, колегія суддів наголошує, що до перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Відтак, зміни, внесені до Закону України «Про прокуратуру» після призначення позивачу пенсії, в частині зменшення відсоткового розміру заробітної плати, з якого обчислюється розмір пенсії, стосуються порядку призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Така правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду України, висловленими, зокрема, в постановах від 10 грудня 2013 року №21-348а13 , від 17 грудня 2013 року №21-445а13, в постанові від 01.07.2014р. по справі № 21-244а14.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 та від 20.03.2002 № 5-рп/2002).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

При цьому , колегія суддів звертає увагу на те , що відповідно абз.6. п. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 02.03.2015 р. N 213-VIII і Закону України № 911-VIII від 24.12.2015) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Однак , згідно п.2 Прикінцевих Положень Закону України від 02.03.2015 р. N 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) встановлений цим Законом стосується саме працюючих пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Згідно із п.п. 1 та 2 Прикінцевих Положень Закону України № 911-VIII від 24.12.2015 цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Враховуючи те, що позивач є непрацюючим пенсіонером і пенсія призначена йому до 01 січня 2016 року , то до розміру пенсії позивача не застосовуються обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини п'ятнадцятої ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. (в редакції Закону України № 911-VIII від 24.12.2015р. і Закону України від 02.03.2015 р. N 213-VIII).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 має право на перерахунок пенсії на підставі постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року у справі № 640/20020/15-а відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90 відсотків від місячного заробітку, вказаного у довідці прокуратури Донецької області № 18-58-221а від 05.05.2015 року без обмеження граничного розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

При цьому, колегія суддів зазначає, що положення п.5 Прикінцевих положень Закону № 213 стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки дублюють заперечення на позов, які подавались суду першої інстанції, були враховані ним при вирішення справи по суті, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 06.07.2016р. по справі № 640/9797/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 13.09.2016 р.