Справа № 640/9800/16-а
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 р. Справа № 640/9800/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 11.07.2016р. по справі № 640/9800/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача про відмову в перерахунку з 01.12.2015р. розміру призначеної пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Донецької області від 11.03.2016р. за № 18-57-318, виходячи з розрахунку 90 % від суми, вказаної в ній місячної заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії;

- зобов'язати відповідача згідно з ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. здійснити відповідні дії по перерахунку йому з 01.12.2015р. призначеної пенсії за вислугою років в розмірі 90 % від суми місячної (чинної) заробітної плати - 9078 грн. 69 коп. без обмеження граничного розміру пенсії як прокурорсько-слідчим працівникам прокуратури зі стажем роботи не менше 20 років відповідних категорій, на підставі довідки прокуратури Донецької області від 11.03.2016р. за № 18-57-318 про підвищення з 01.12.2015р. розміру заробітної плати для перерахування пенсії за посадою, з якої було звільнено, та виплатити різницю між фактично виплаченою пенсією та перерахованою.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 11.07.2016р. зазначений позов задоволено частково.

Визнано неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова №158 від 27.05.2016р. про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії .

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова провести ОСОБА_1, 01.12.1948р.н., перерахунок пенсії, починаючи з 01 червня 2016 року , відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII та на підставі довідки прокуратури Донецької області №18-57-318 від 11.03.2016 року, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше сплачених сум.

В решті позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме, п. 6 ст. 92 Конституції України, ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 01.01.2015р., просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Також з постановою суду першої інстанції не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на правильне по суті вирішення справи, однак з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права в частині обмеження строку проведення перерахунку, тобто з 01.06.2016р., а не з 01.12.2015р. як заявлено у позов, а також в частині не задоволення позовних вимог про перерахунок пенсії без обмеження граничного розміру пенсії, просить оскаржувану постанову в зазначеній частині змінити.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 05.09.2001 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» із розрахунку 90% від суми заробітної плати.

25.05.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, відповідно до довідки прокуратури Донецької області № 18-57-318 від 11.03.2016 року про заробітну плату з 01.12.2015р .

Рішенням відповідача №158 від 27.05.201р. у задоволенні заяви про перерахунок пенсії відмовлено, у зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213, яким регулювання здійснення призначення та перерахунку пенсії змінилося, поняття спеціальних пенсій скасовано.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з неправомірності відмови відповідача у проведенні перерахунку пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що пенсію за вислугу років позивачу призначено 05.09.2001р. за нормами Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію (а.с. 6, 25).

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг отриманих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, в тому числі щодо розміру раніше призначеної пенсії.

Таким чином, враховуючи, що позивачу 05.09.2001р. призначено пенсію у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію, її розмір у відсотковому відношенні до чинної заробітної плати відповідної категорії осіб, що працюють в органах прокуратури, не може бути зменшено.

На момент призначення позивачу пенсії чинною була норма Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р., а саме ст. 50-1 в редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-ІІІ, яка надавала право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Також за приписами Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р., чинними на час призначення пенсії ОСОБА_1, граничний розмір пенсії обмежено не було.

Таким чином, на час призначення позивачу пенсії, його пенсійне забезпечення включало наявність у нього права на отримання пенсії у розмірі 90 % без обмеження граничного розміру пенсії та право на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Отже, оскільки на час набуття позивачем права на пенсійне забезпечення за ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. було встановлено його право на отримання пенсії у розмірі 90 % за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію без обмеження граничного розміру та на перерахунок пенсії, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена норма зберігає юридичну силу, як для позивача, так і для відповідача на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії від 25.05.2016р., що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 01.07.2014р. по справі № 21-244а14, яка в силу положень ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватись судами загальної юрисдикції.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції, що розмір пенсії позивача має бути обмежено десятьма прожитковими мінімумами з огляду на приписи ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р., є необґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про обґрунтованість відмови у перерахунку позивачу пенсії у зв'язку із скасуванням з 01.06.2015 року норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру" колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Натомість з 15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р., яким врегульовано питання пенсійного забезпечення та перерахунку пенсій працівників прокуратури, а саме статтею 86.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що норми щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури за Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. не могли бути скасовані пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», оскільки норми Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури набрали чинності 15.07.2015р., тобто після 01.06.2015р.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» є неправомірною.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог про перерахунок пенсії без обмеження граничного розміру пенсії з вищенаведених підстав, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про необґрунтованість відмови суду першої інстанції в задоволенні частини позовних вимог про перерахунок пенсії за період з 01.12.2015р. по 31.05.2016р. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Отже, враховуючи, що позивачем заяву про перерахунок пенсії подано 25.05.2016 р., судом першої інстанції обґрунтовано визначено дату початку перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області від 11.03.2016р. за № 18-57-318 - 01.06.2016р.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 11.08.2016 року апелянту було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду до моменту прийняття судового рішення.

В силу положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь апелянта, суб'єкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність такого стягнення за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 11.07.2016р. по справі № 640/9800/16-а скасувати в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова провести ОСОБА_1, 01.12.1948р.н., перерахунок пенсії, починаючи з 01 червня 2016 року, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII та на підставі довідки прокуратури Донецької області №18-57-318 від 11.03.2016 року, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше сплачених сум.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 про перерахунок пенсії задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова провести ОСОБА_1, 01.12.1948р.н., перерахунок пенсії, починаючи з 01 червня 2016 року, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001р. та на підставі довідки прокуратури Донецької області №18-57-318 від 11.03.2016 року, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше сплачених сум.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за період з 01.12.2015р. по 31.05.2016р. та в частині визнання неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова №158 від 27.05.2016р. про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, постанову Київського районного суду м. Харкова від 11.07.2016р. по справі № 640/9800/16-а залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова (Держпром, 2 під., 3 пов., майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 606 (шістсот шість) грн. 32 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст постанови виготовлений 09.09.2016 р.