Справа № 810/1353/16
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року № 810/1353/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа:територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, Бориспільський міськрайонний суд Київської області,
прозобов'язання провести перерахунок заробітної плати та її виплату,
в с т а н о в и в:

до суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ТУ ДСА в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Бориспільський міськрайонний суд Київської області про зобов'язання провести перерахунок заробітної плати та її виплату. Зокрема, у позовних вимогах позивачка просила суд зобов'язати ТУ ДСА в Київській області як розпорядника бюджетних коштів на забезпечення фінансування працівників апарату судів Київської області, здійснити консультанту Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 відповідно до ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та за період з 29.03.2015 по день прийняття судового рішення - відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що при нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачці ТУ ДСА України в Київській області керувалося не нормами спеціального Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а нормами підзаконного нормативно-правового акту, чим порушило права позивачки, встановлені міжнародним правом та національним законодавством України.

В призначений день та час представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття суд не повідомив. Від позивачки до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без її участі. Від третьої особи - Бориспільського міськрайонного суду Київської області до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Позивачка та третя особа - Бориспільський міськрайонний суд Київської області позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити.

Від відповідача заперечення на адміністративний позов, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАСУ, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено таке:

ОСОБА_1 працює в Бориспільському міськрайонному суді Київської області на посаді консультанта з 19.11.2014 та має (6) шосту категорію (13) тринадцятий ранг посади державного службовця, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8-9).З матеріалів справи встановлено, що посадовий оклад позивача за займаною посадою в період з жовтня 2014 року по липень 2015 року складав 1218, 00 грн., що підтверджується копіями розрахункових листів ТУ ДСА України в Київській області за 2014-2015 роки (а.с. 11-12).

28.04.2016, працівники апарату Бориспільського міськрайонного суду Київської області, в тому числі і позивачка ОСОБА_1, звернулися із заявами до ТУ ДСА України в Київській області (а.с. 29-33) щодо проведення перерахунку та виплати заробітної плати відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Станом на день розгляду даної справи, відповіді від ТУ ДСА України в Київській області на зазначену заяву позивачки щодо проведення перерахунку та виплати заробітної плати відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не отримано.

Позивачка вважає порушеними її майнові права на отримання заробітної плати у відповідності до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за період з 26.10.2014 по день прийняття судового рішення, з огляду на це звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правової оцінки відносинам, що виникли між сторонами, застосовуючи нормативно-правові акти, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, слід зазначити таке:

26.10.2014 внесено зміни до ч. 1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яку доповнено абзацом другим, в якому зазначено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом 2 пп. 1 і абз. 3 пп. 2 п. 13 розділу ХІІІ Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VІ.

28.03.2015 набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд», яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому, розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 п. 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями ч. 7, 8 ст. 33 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також ч. 2 ст. 8 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (ст. 13 Закону № 108/95-ВР).

За правилами ст. 142 Закону № 2453-VІ (у редакції до 28.03.2015) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (далі - БК) (ст.143 Закону № 2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у ст.ст. 145, 146 Закону № 2453-VІ у редакції з 28.03.2015.

З 01.01.2015 п. 9 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 80-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (далі - Закон № 80-VІІІ) визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13.03.2015 установлено, що норми і положення Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - постанова № 268), зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 09.09.2015. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абз. 2 пп. 1 п. 13 розділу XIII Закону № 1697-VII та пп. 2 п. 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного Кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Бюджетного Кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Ураховуючи наведене, оскільки з 26.10.2014 по 09.09.2015 Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України від 16.01.2014 № 719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та № 80-VІІІ видатки на реалізацію положень абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону № 2453-VІ, ч. 1 ст. 147 Закону № 2453-VІ (у редакції з 28.03.2015) не передбачено, управління ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 12.07.2016 (№ 21-1726а16) та від 13.07.2016 (№ 21-1488а16).

В силу вимог ч. 1 ст. 244-2 КАСУ, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Суд, всебічно та об'єктивно дослідивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 53, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159-163, 167, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.