Справа № 813/3245/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року м. Київ К/800/52236/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Рибченка А.О., Шипуліної Т.М.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міндоходів у Львівській області, Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання протиправними дій та скасування державної реєстрації, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила:

- встановити відсутність компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень - органу зборів і доходів у юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» ();

- визнати протиправними дії юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» щодо складання стосовно ОСОБА_4 рішення від 17.03.2014 року №30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій у зв'язку з відсутністю у вказаної юридичної особи відповідного обсягу повноважень контролюючого органу, а також відсутністю складу та події правопорушення;

- визнати недостовірними відомості про юридичну особу з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області», які внесені 24.04.2013 року за записом № 0029344 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців;

- визнати протиправними дії державного реєстратора, які полягають у здійсненні ним 24.04.2013 року державної реєстрації юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» () з порушенням вимог ст.ст. 4, 8, 24, 25, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», які не можна усунути;

- скасувати рішення державного реєстратора від 24.04.2013 року про проведення державної реєстрації юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» (), як таке, що прийнято за відсутності факту створення цієї особи та за відсутності чинного установчого документу (положення про її діяльність, функціонування та повноваження), з істотним порушенням порядку створення юридичної особи; покласти на засновника обов'язок щодо проведення ліквідації заснованої ним юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» у зв'язку з відсутністю чинного установчого документу (положення) про цю особу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. У доводах касаційної скарги позивач зазначає, що відповідач не наділений владними повноваженнями щодо застосування до позивача та стягнення з нього штрафних санкцій. Вважає, що державна реєстрація відповідача проведена з істотними порушеннями Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», а саме за відсутності чинних установчих документів, а тому підлягає скасуванню. Крім того, Головне управління Міндоходів у Львівській області не може вважатися контролюючим органом доходів і зборів, оскільки вказане управління не утворювалось як особа публічного права - територіальний орган Міністерства доходів і зборів України в порядку, встановленому законом. Наказ Міністерства доходів і зборів № 55 від 17.04.2013 року «Про затвердження положень про територіальні органи Міндоходів у Львівській області», в т.ч. «Положення про Головне управління Міндоходів у Львівській області» не пройшов державну реєстрацію, не зареєстрований Міністерством юстиції України в Єдиному реєстрі нормативно-правових актів, тобто не доведений до відома населення у встановленому законом порядку, а тому є нечинним відповідно до ст. 57 Конституції України. З огляду на наведене, позивач вважає недостовірними відомості, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про державну реєстрацію ГУ Міндоходів у Львівській області, а дії державного реєстратора по здійсненню державної реєстрації вказаного управління - протиправними. Судами попередніх інстанції не надано належної правової оцінки всім доводам позивача, що свідчить про неповне з'ясування судами всіх обставин, що мають визначальне значення для правильного вирішення спору та інше. Крім того, на її думку не всі наведені нею аргументи були вивчені та розглянуті судами попередніх інстанцій.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

До Головного управління Міндоходів у Львівській області надійшло подання Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 22.10.2013 року разом з матеріалами про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП України), вчинене громадянкою ОСОБА_5, яка здійснювала торгівлю алкогольними напоями і тютюновими виробами у магазині ФОП ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Факт реалізації тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, у магазині, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 46, підтверджується: копією протоколу про адміністративне правопорушення від 22.10.2013 року № 0223052, поясненнями продавця ОСОБА_5, поясненнями неповнолітньої ОСОБА_6

На підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення отриманих від Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області та адміністративної комісії Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Головним управлінням Міндоходів у Львівській області прийнято рішення від 17.03.2014 року № 30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_4 на загальну суму 6800 грн. за продаж тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Зазначене рішення про застосування фінансових санкцій позивачем в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалося.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2014 року у справі № 813/5824/14 задоволено позов Головного управління Міндоходів у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення застосованих санкцій за вказаним вище рішенням. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року у справі № 876/8914/14 вказана постанова залишена без змін.

Позивач вважає, що рішення Головного управління Міндоходів у Львівській області від 17.03.2014 року № 30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій не підлягає виконанню, оскільки у відповідача - Головного управління Міндоходів у Львівській області відсутні повноваження контролюючого органу доходів і зборів. Вказана позиція позивача мотивована тим, що наказ Міністерства доходів і зборів № 55 від 17.04.2013 року «Про затвердження положень про територіальні органи Міндоходів у Львівській області», яким, зокрема, затверджено «Положення про Головне управління Міндоходів у Львівській області» не пройшов державну реєстрацію та не зареєстрований Міністерством юстиції України в Єдиному реєстрі нормативно-правових актів. Крім того, порушено порядок реєстрації Головного управління Міндоходів у Львівській області з огляду на вимоги Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси; у випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

У ч. 4 ст. 105 КАС України визначено які вимоги може містити адміністративний позов.

Як зазначалось вище, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що під компетенційними спорами розуміються спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб'єкти владних повноважень. Тобто, позивачем у компетенційних спорах є суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Отже, ОСОБА_4 не наділена адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред'явлення позову щодо визнання наявності чи відсутність компетенції (повноважень) у відповідача, а тому судами попередніх інстанцій правильно відмовлено у задоволенні позовних вимог про: встановлення відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень - органу зборів і доходів у юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» ().

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дії юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» щодо складання стосовно ОСОБА_4 рішення від 17.03.2014 року № 30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій у зв'язку з відсутністю у вказаної юридичної особи відповідного обсягу повноважень контролюючого органу, суд касаційної інстанції зазначає наступне.

За змістом п.п. 41.1 та 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Згідно з ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особами, які не досягли 18 років.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення вказаного Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

За порушення вимог статті 15-3 вказаного Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800грн.

Механізм застосування фінансових санкцій врегульований Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.2013 року.

Згідно з п.7 вказаного порядку передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування у разі виявлення порушень у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів зобов'язані повідомити про ці порушення орган, який видав ліцензію на провадження зазначеного виду діяльності. Згідно з пп. 3 п.5 вказаного Порядку матеріали правоохоронних органів є підставою для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Тобто, за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» Головне управління Міндоходів у Львівській області, як контролюючий орган доходів і зборів, може виносити рішення про застосування фінансових санкцій.

В то й же час, рішення Головного управління Міндоходів у Львівській області від 17.03.2014 року № 30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій позивачем, в порядку та строки визначені чинним законодавством, не оскаржено.

Суть адміністративного правопорушення було досліджено та оцінено в постанові Франківського районного суду м. Львова від 12.08.2014 року у справі № 465/11441/13-а, якою визнано правомірною постанову адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради 28.11.2013 року № 532 якою на гр. ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення - штраф в сумі 1700 грн. за реалізацію неповнолітній особі тютюнового виробу - сигарет «Кент» в порушення ч. 2 ст. 156 КУпАП.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновки судів попередніх інстанцій про те, що у Головного управління Міндоходів у Львівській області були наявні правові підстави для прийняття рішення від 17.03.2014 року № 30/2100/НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій.

Щодо доводів позивача про порушення процедури реєстрації Головного управління Міндоходів у Львівській області, суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 24-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація новоутвореного та утвореного в результаті злиття, приєднання, поділу або перетворення центрального органу виконавчої влади як юридичної особи здійснюється у триденний строк з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України про призначення керівника відповідного центрального органу виконавчої влади.

Для здійснення державної реєстрації керівник центрального органу виконавчої влади або уповноважена ним особа подає державному реєстратору заповнену реєстраційну картку на здійснення державної реєстрації юридичної особи.

Документи для здійснення державної реєстрації новоутвореного та утвореного в результаті злиття, приєднання, поділу або перетворення центрального органу виконавчої влади як юридичної особи подаються державному реєстратору за місцезнаходженням органу, що прийняв рішення про утворення центрального органу виконавчої влади, а у разі визначення місцезнаходження утвореного центрального органу виконавчої влади - за цим місцезнаходженням.

Державний реєстратор не пізніше наступного робочого дня після отримання належних документів вносить запис про здійснення державної реєстрації центрального органу виконавчої влади як юридичної особи та повідомляє про це органи статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України.

Протягом 24 годин, крім вихідних та святкових днів, після отримання державним реєстратором від органів статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України даних про взяття на облік юридичної особи державний реєстратор оформляє та видає (надсилає поштовим відправленням з описом вкладення) керівнику центрального органу виконавчої влади або уповноваженій ним особі виписку з Єдиного державного реєстру.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані для проведення державної реєстрації юридичної особи, без розгляду зобов'язаний перевірити ці документи на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, які передбачені частиною першою статті 27 вказаного Закону.

Підставами для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи є: невідповідність відомостей, які вказані в реєстраційній картці на проведення державної реєстрації юридичної особи, відомостям, які зазначені в документах, що подані для проведення державної реєстрації юридичної особи; невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 Закону; порушення порядку створення юридичної особи, який встановлено законом, зокрема: наявність обмежень на зайняття відповідних посад, встановлених законом щодо осіб, які зазначені як посадові особи органу управління юридичної особи; невідповідність відомостей про засновників (учасників) та кінцевого вигодоодержувача (вигодоодержувачів) юридичної особи відомостям щодо них, які містяться в Єдиному державному реєстрі; наявність обмежень щодо вчинення засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженою ними особою юридичних дій, які встановлені абзацом четвертим частини другої статті 35 Закону; наявність в Єдиному державному реєстрі найменування, яке тотожне найменуванню юридичної особи, яка має намір зареєструватися; використання у найменуванні юридичної особи приватного права повного чи скороченого найменування державного органу або органу місцевого самоврядування, або похідних від цих найменувань, або історичного державного найменування, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України; невідповідність найменування юридичної особи вимогам закону щодо найменування окремих видів юридичних осіб (банк, кредитна спілка, недержавний пенсійний фонд тощо); встановлена іншими законами заборона використання у найменуванні юридичної особи певних термінів, абревіатур, похідних термінів.

Відмова у проведенні державної реєстрації юридичної особи з інших підстав не допускається (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»).

Судами попередніх інстанцій належним чином досліджено реєстраційну справу Головного управління Міндоходів у Львівській області № 2_415_029344+07 та не встановлено порушень вищезазначених вимог матеріального права, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про: визнання недостовірним відомостей про юридичну особу з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області», які внесені 24.04.2013 року за записом № 0029344 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; визнання протиправним дії державного реєстратора, які полягають у здійсненні ним 24.04.2013 року державної реєстрації юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» () з порушенням вимог ст.ст. 4, 8, 24, 25, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», які не можна усунути; скасування рішення державного реєстратора від 24.04.2013 року про проведення державної реєстрації юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» (), як таке, що прийнято за відсутності факту створення цієї особи та за відсутності чинного установчого документу (положення про її діяльність, функціонування та повноваження), з істотним порушенням порядку створення юридичної особи; покладення на засновника обов'язку щодо проведення ліквідації заснованої ним юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» у зв'язку з відсутністю чинного установчого документу (положення) про цю особу.

Крім того, під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не встановлено, що права та охоронювані законом інтереси позивача було порушено внаслідок вчинення реєстраційних дій

Практикою Європейського суду з прав людини висловленій у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994 року, серія А, №303А, п. 29) визначено, що п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак вказаний пункт не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд касаційної інстанції вважає, що, з огляду на межі заявлених вимог, судами попередніх інстанцій повно та всебічного з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, та обґрунтовано відмовлено у їх задоволенні.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у справі № 813/3245/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

А.О. Рибченко

Т.М. Шипуліна