Справа № 826/3156/16
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
07 вересня 2016 року 16:37 № 826/3156/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., при секретарі Олешко М.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
провизнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
за участі:
представника позивача та позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,
представника відповідача Данилюк Є.С.
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 07 вересня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач) про:

- визнання неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 щодо проведення службового розслідування та видання акту службового розслідування за фактами правопорушень, вчинених полковником юстиції ОСОБА_1 , в порушення прядку визначеному Інструкцією, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 12.06.2015р. №130;

- скасування пунктів 1 3 висновків службового розслідування від 14.08.2015р. №222/264, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 14.08.2015р., як неправомірних;

- скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2015р. №107 (з основної діяльності), як неправомірного.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийнятих оскаржуваних дій та рішень у зв`язку з порушенням процедури проведення службового розслідування.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив, посилаючись на правомірність прийняття оскаржуваних рішень.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:
Полковник юстиції ОСОБА_1 проходила військову службу у Збройних Силах України з січня 1995 року. З 2001 року до вересня 2015 року проходила військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15 березня 2004 року №82 (зі змінами), зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 30 березня 2004 року за №385/8984, з метою з`ясування причин і обставин вчинення правопорушень полковником юстиції ОСОБА_1 , викладених у листі начальника Головного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий госпіталь» від 25 травня 2015 року, командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) 12 червня 2015 року прийнято наказ №130 «Про призначення службового розслідування за фактами правопорушень, вчинених полковником юстиції ОСОБА_1 ».

Наказом від 16.07.2015р. №155 командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) «Про продовження строку службового розслідування за фактами правопорушень, вчинених полковником юстиції ОСОБА_1 » продовжено строк службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 12.06.2015р. №130 до 13 серпня 2015 року.

За результатами проведеного службового розслідування за фактами правопорушень, вчинених полковником юстиції ОСОБА_1 , військовою частиною НОМЕР_1 , 14 серпня 2015 року складено Акт №222/264 «Про результати службового розслідування за фактами правопорушень, вчинених полковником юстиції ОСОБА_1 », який 14.08.2015р. затверджений Командиром військової частини НОМЕР_1 генерал-лейтенантом ОСОБА_3 (далі по тексту Акт службового розслідування).

Згідно Висновків Акту службового розслідування, полковник юстиції ОСОБА_4 22.05.2015р. залишила клініку амбулаторної допомоги ГВМКЦ «ГВКГ» та 25.05.2015р. не прибула до клініки амбулаторної допомоги ГВМКЦ «ГВКГ» для продовження проходження ВЛК, у зв`язку з тим, що звернулась для лікування в цивільний заклад охорони здоров`я. Причиною такого вчинку стало те, що на її думку, їй не було надано відповідну допомогу у ГВМКЦ «ГВКГ».

Крім того, службовим розслідуванням встановлено, що позивач не доповіла своєму безпосередньому начальнику в який цивільний заклад охорони здоров`я вона звернулась для лікування. Своїми діями полковник юстиції ОСОБА_1 порушила вимоги статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України відповідно до якої про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальнику.

Оскільки відповідно до наказу Міністра оборони України від 21.07.2015р. №69Р полковник юстиції ОСОБА_1 звільнена з військової служби у відставку за станом здоров`я та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій службі) від 24 липня 2015 року №162 ДСК виключена зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України не можливо.

Відповідно до Пропозицій Акту службового розслідування: Начальнику РКС полковнику ОСОБА_5 організувати заняття з особовим складом РКС щодо порядку направлення військовослужбовців на ВЛК та його проходження, а також доведення вимог статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. За результатами службового розслідування підготувати проект наказу командира військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому, наказом від 17.08.2015р. №107 командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування за фактами правопорушень, вчинених полковником юстиції ОСОБА_1 » начальника Резерву кадрового складу військової частини НОМЕР_1 зобов`язано організувати заняття з підлеглим особовим складом щодо порядку направлення військовослужбовців на медичний огляд військово-лікарською комісією та його проходження, а також щодо доведення вимог статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Незгода з оскаржуваними рішеннями, а також з діями відповідача щодо проведення службового розслідування та складання за його результатами акту, обумовили позивача звернутися до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1. 2 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністра оборони України №82 від 15.03.2004р. (далі по тексту Інструкція) (на момент виникнення спірних правовідносин) службове розслідування проводиться у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду;

невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення;

порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного корупційного правопорушення, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.

У разі якщо ознаки адміністративного корупційного правопорушення встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Згідно з п. 1.3 Інструкції рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Пунктом 1.4 Інструкції передбачено, що посадові особи у разі виявлення правопорушення зобов`язані негайно повідомити про це командира (начальника), до компетенції якого входить призначення розслідування.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження.

Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі.

У разі потреби залучення фахівців до проведення службового розслідування командиром (начальником) призначається комісія у складі групи фахівців на чолі з головою комісії, про що оголошується в наказі (п. 1.5 Інструкції).

Відповідно до п. 1.6 Інструкції службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено посадовою особою, якою він призначений, або старшим начальником, але не більше як на один місяць.

У термін службового розслідування не включається час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці або на лікуванні.

Згідно з п. 1.7 Інструкції до участі у проведенні розслідування не повинні залучатися особи, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особи, які особисто зацікавлені в його результатах.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції особам, які проводять службове розслідування, надається право:

отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки;

ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування;

отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Посадові особи Збройних Сил України зобов`язані надавати правдиві письмові пояснення по суті предмета розслідування та поставлених їм питань, пред`являти відповідні документи чи матеріали.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій (п. 2.2 Інструкції).

У разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту.

Розслідування та його результати оформляються письмово. За погодженням з особами, які опитуються, їх пояснення можуть фіксуватися технічними засобами. Такі пояснення оформляються надалі у письмовому вигляді і підписуються опитуваним (п.2.3, 2.4 Інструкції).

За результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування;

підстави службового розслідування;

час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття);

обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення;

пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

інші заходи, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування.

Посадова особа, яка призначала службове розслідування, проводить бесіду з військовослужбовцем, стосовно якого воно проводилось.

За результатами бесіди оформляється аркуш бесіди із зазначенням дати її проведення, а також заперечень, прохань (побажань) особи, стосовно якої проведено службове розслідування. Аркуш бесіди підписується особою, яка проводила бесіду, військовослужбовцем, з яким вона проводилась, присутніми посадовими особами та його безпосереднім начальником.

У разі ухилення військовослужбовця від проведення бесіди або відмови підписати аркуш бесіди посадовою особою в ньому робиться відповідний запис про відмову.

Аркуш бесіди зберігається з матеріалами службового розслідування.

У разі, якщо службове розслідування проводилося органом Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, акт та матеріали службового розслідування передаються на розгляд відповідним командирам (начальникам) (п. 4.1. 4.2, 4.3, 4.4 Інструкції).

Отже, викладене вище свідчить, що проведення службового розслідування та складання за його наслідками акту віднесено до компетенції відповідача.

При цьому такий акт службового розслідування не є рішенням суб`єкта владних повноважень у відносинах проходження публічної служби, він містить в собі лише відомості про зміст та наслідки проведеного розслідування.

Згідно з п. 5.1 Інструкції посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення.

Пунктом 5.4 Інструкції передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

У той же час, пунктом 68 Закону України від 24.03.1999, № 551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" передбачені дисциплінарні стягнення, які накладають на офіцерів.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Отже, задоволеними можуть бути лише ті вимоги, які поновляють права, свободи та інтереси особи, яка звернулася за їх захистом.

Суд зазначає, що належним способом захисту порушених прав у відносинах публічної служби у правовідносинах, які розглядаються є оскарження рішення, яким особу притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а не змісту, результатів службового розслідування та дій, пов`язаних з його проведенням, оскільки визнання таких дій протиправними та скасування висновків службового розслідування не призведуть до відновлення прав позивача.

Окрім цього суд зазначає, що на час складання оскаржуваних висновків та наказу позивач був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнений з військової служби у відставку.

При цьому, жодного з визначених п. 68 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України дисциплінарних стягнень відповідачем за наслідками проведення службового розслідування до позивача застосовано не було, а оскаржуваний наказ №107 від 17.08.2015р. жодним чином не стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 та пов`язаний з проведенням занять у військовій частині НОМЕР_1 .

Таким чином, суд вважає, що права позивача у спірних правовідносинах оскаржуваними діями, висновками та наказом порушені не були, а відтак в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12.09.2016р.