Справа № 689/681/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 689/681/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчик О.М.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

07 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Тарасенко А.М.,

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Адміністративної комісії Ярмолинецької селищної ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Адміністративної комісії при Ярмолинецькій селищній раді про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задоволити.

Відповідач до початку судового засідання надіслав на адресу суду апеляційної інстанції письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача, де, окрім іншого, зазначив про розгляд даної справи за відсутності уповноваженого представника Адміністративної комісії Ярмолинецької селищної ради.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи до Ярмолинецької селищної ради надійшли адміністративні матеріали від Ярмолинецького відділення Національної поліції Городоцького ВП, стосовно порушення гр. ОСОБА_3, який проживає в АДРЕСА_1 ст. 152 КУпАП.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ХМ 016209 від 19.02.2016 року зафіксований факт зливу ОСОБА_3 11.02.2016 року каналізаційних нечистот на вул.Можайського в смт.Ярмолинці, чим було порушено ст.152 КУпАП та Правила благоустрою територій, забезпечення чистоти і належного санітарного стану на території Ярмолинецької селищної ради, затверджені рішенням Ярмолинецької селищної ради від 25.05.2010 року № 6.

Дані обставини були підтверджені в суді першої інстанції показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зазначили про те, що позивач неодноразово здійснював злив нечистот на дорогу.

Засідання адміністративної комісії Ярмолинецької сільської ради з розгляду вказаних матеріалів була призначена на 15 березня 2016 року, але в зв'язку з важким післяопераційним станом позивача засідання було відкладено на 23 березня 2016 року.

На визначену дату позивач також не з'явився, жодних документів які б засвідчували факт його перебування на лікарняному, або ж пояснень стосовно вчиненого правопорушення, комісії надано не було.

23 березня 2016 року відповідач за результатами розгляду адміністративних матеріалів стосовно порушення гр. ОСОБА_3 ст. 152 КУпАП, дослідивши усі наявні документи та взявши до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, виніс постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Позивач вважаючи дії відповідача протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що адміністративною комісією при Ярмолинецькій селищній раді доведено правомірність свого рішення, яке в даному випадку є правомірними та здійсненими в межах наданих повноважень.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 7 п.«а» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97 від 21.05.1997 року, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить і організація благоустрою населених пунктів.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначені Законом України "Про благоустрій населених пунктів" № 2807-15 від 09.12.2015 року (далі Закон № 2807-15)

Частиною 1 статті 1 Закону № 2807-15 встановлено, що благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Також, положеннями вказаної статті визначено, що утримання в належному стані території - це використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об'єктів благоустрою.

Згідно ст.2 цього ж Закону благоустрій населених пунктів передбачає: 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об'єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об'єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об'єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до ст. 3 Закону № 2807-15, система благоустрою населених пунктів включає, крім іншого: 1) управління у сфері благоустрою населених пунктів; 2) визначення суб'єктів та об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів; 3) організацію благоустрою населених пунктів; 4) стандартизацію і нормування у сфері благоустрою населених пунктів; 5) фінансове забезпечення благоустрою населених пунктів; 6) здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 7) встановлення відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів.

Згідно ст.10 Закону № 2807-15, до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, крім іншого затвердження місцевих програм та заходів благоустрою населених пунктів, забезпечення їх виконання.

Частиною другою вказаної статті до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад окрім іншого, віднесено забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях.

Відповідно до ст. 13 Закону № 2807-15, до об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів віднесено території загального користування, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані дотримуватися правил благоустрою територій населених пунктів, не порушуючи права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів (ч.2 ст.17 Закону № 2807-15).

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону № 2807-15, організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Частиною 4 ст. 20 вказаного Закону передбачено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Так, згідно ч.1 ст. 34 Закону № 2807-15, правила благоустрою території населеного пункту-це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

На виконання вказаних положень закону, рішенням Ярмолинецької селищної ради № 6 від 25.05.2010 року було затверджено "Правила благоустрою територій, забезпечення чистоти і належного санітарного стану на території Ярмолинецької селищної ради" (далі - Правила).

Відповідно до п. 2.1 Правил до об'єктів міського благоустрою належать окрім іншого вулично-дорожня мережа - земляне полотно і проїзна частина вулиць, доріг майданів, внутрішньоквартальних та інших проїздів, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки.

Разом з тим, п.п. 6.9 Правил заборонено громадянам та відповідальним посадовим особам підприємств, установ, організацій вивозити і звалювати сміття, будівельні, побутові, харчові відходи, відходи виробництва, траву, гілля, деревину, листя, стоки, сніг у не відведених для цього місцях.

Статтею 152 КУпАП передбачено, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи позивача щодо ігнорування судом першої показів всіх свідків, не залучення первинних документів про адміністративне правопорушення, відсутності доказів про адміністративне правопорушення позивача та ігнорування післяопераційного стану скаржника судовою колегією до уваги не беруться, як такі, що є необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами. До того ж, вказані твердження позивача в повній мірі спростовуються наявними матеріалами справи та встановленими в ході розгляду справи обставинами.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником позивача не надано обгрунтованих пояснень та належних доказів в підтвердження факту ігнорування судом першої інстанції показань свідка ОСОБА_8, який є онуком позивача. Доказів щодо неправомірності рішення суду першої інстанції стосовно неврахування показань даного свідка при ухваленні оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції також не надано.

Таким чином, з наведених норм та встановлених обставин справи слідує, що відповідачем не було порушено прав позивача, тому, враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що адміністративною комісією Ярмолинецької селищної ради доведено правомірність винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 за ст. 152 КУпАП.

Доводи позивача не спростовують правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, а відтак суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 12 вересня 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.