Справа № 821/1268/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2016 р. 15 год.28 хв.м. ХерсонСправа № 821/1268/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представників позивача Васьової А.В., Пізнюр М.В.,

відповідача ОСОБА_3, представників відповдіача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за поданням Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,

встановив:

Херсонська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області (Херсонська ОДПІ, заявник) звернулась до суду з поданням, у якому просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_3. В обґрунтування заявлених вимог суб'єкт владних повноважень зазначив, що у спірних правовідносинах платником податків всупереч вимогам Податкового кодексу України (далі - ПКУ) відмовлено податковому органу у проведенні фактичної перевірки, у зв'язку з чим контролюючим органом складено акт відмови у допуску посадових осіб до проведення перевірки №14/21-03-13-05/НОМЕР_1 від 05 вересня 2016 року, на підставі якого 06 вересня 2016 року керівником ОДПІ прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Представники заявника у судовому засіданні підтримали подання, просили суд ухвалити рішення про задоволення подання та підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту. Представник ОДПІ Пізнюр М.В. пояснив, що при виході на перевірку в об'єкти торгівлі, в яких здійснює діяльність ФОП ОСОБА_3 (магазини за адресами АДРЕСА_1), побачив, що розрахункові операції проводила не ФОП ОСОБА_3, а інші особи, які не були оформлені в установленому порядку. ФОП ОСОБА_3 було повідомлено про мету перевірки, зокрема, перевірка стосувалась правомірності використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин. Підприємець відмовилась від допуску на перевірку.

Відповідач та його представники в судовому засіданні заперечують проти задоволення подання, просять відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що правомірно відмовлено у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки через порушення ними вимог Податкового Кодексу України. Порушення норм чинного законодавства контролюючим органом, на думку представників відповідача, полягає в тому, що в наказі на проведення перевірки не було зазначено конкретних підстав перевірки, тільки посилання на пп. 80.2.3 та 80.2.27 ст. 80 ПКУ. На запит податкової інспекції щодо надання пояснень по питанню відсутності жодних найманих працівників при тому що в об'єктах торгівлі ФОП ОСОБА_3 було зареєстровано 2 касових апарата, була надана відповідь від 19.08.16 про те, що робота касових апаратів забезпечується шляхом безоплатної допомоги членів сім'ї. Отже, податкова інспекція мала право проводити тільки виїзну позапланову перевірку, а не фактичну. Також звертають увагу суду на те, що адміністративний арешт це спосіб забезпечення погашення податкового боргу, а у відповідача відсутній будь-який борг по податкам та обов'язковим платежам до бюджету. Функції виконавця рішення про арешт майна платника покладаються на податкового керуючого, який повинен вчиняти заходи на погашення податкового боргу платника податків. Застосування умовного адміністративного арешту в даному випадку є недоцільним.

Положеннями ч.8 ст.183-3 КАС України передбачено, що розгляд подання відбувається за участю органу доходів і зборів, що його вніс, та платника податків, стосовно якого його внесено.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 зареєстрована Суворовським районним управлінням юстиції у м.Херсоні 13 квітня 1994 року, про що зроблено запис №162-р. Платник податків знаходиться на податковому обліку в Херсонській ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області з 21 квітня 1994 року за №2698. Основним видом діяльності платника податків за КВЕД 47.11 є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Заявником зазначено, що відповідно до направлень на перевірку №332/21-03-13-05 від 02.09.2016 , №333/21-03-13-05 від 02.09.2016 та наказу «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3.» №720 від 02.09.2016 посадовими особами контролюючого органу 05.09.2016 здійснено вихід за місцями здійснення платником податків підприємницької діяльності з метою ознайомлення його з наказом та вручення направлень на проведення фактичної перевірки: АДРЕСА_2 Під час даного виходу платник податків не допустив перевіряючих до проведення перевірки, про що самостійно поставив в направленнях на перевірку відтиск печатки такого змісту «До перевірки не допускаю ОСОБА_3» та скріпив його своїм підписом.

За результатами зазначеного виходу, враховуючи дії платника податків, посадовими особами податкового органу складено акт відмови у допуску посадових осіб до проведення перевірки №14/21-03-13-05/НОМЕР_1 від 05 вересня 2016 року.

В свою чергу ФОП ОСОБА_3 складено акт відмови у допуску за участю двох свідків із зазначенням підстав не допуску: неправильно оформлено наказ на перевірку, інші причини. Головний державний ревізор-інспектор відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Пізнюр М.В. не заперечує факт пред'явлення даного акту йому для підписання, але він пояснив, що відмовився від підписання даного акту, оскільки такий обов'язок не передбачено законодавством.

Начальником відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів фізичних осіб Херсонської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області було надано на ім'я керівника податкового органу звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 06.09.2016 із відповідними документами. За результатом розгляду звернення прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 06.09.2016 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких положень норм права.

Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків передбачено ст.94 ПК України. Відповідно до п.94.1 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом. Зокрема, відповідно до п.п. 94.2.3 зазначеної статті арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до п.94.5 ст.94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Згідно з п.94.10 ст.94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. При цьому перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Предметом перевірки є відповідність рішення керівника податкового органу (його заступника) про накладення адміністративного арешту на майно платника податків умовам, за яких таке рішення може бути ухвалено.

Перевіривши обставини, передбачені ст.94 ПК України, які стали підставою для прийняття рішення про застосування умовного адміністративного арешту, та дотримання порядку його застосування, суд вважає, що таке рішення є правомірним.

Відповідно до положень ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин, перелічених в ст. 80 ПК України. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Отже, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення перевірки за наявності підстав для її проведення, та за умови пред'явлення направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, не дозволяється.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 вказаного Кодексу у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що керівник контролюючого органу, приймаючи рішення про застосування адміністративного арешту на підставі акту відмови в допуску посадових осіб до проведення перевірки дотримався вимог ст.94 ПК України, приписами якої передбачено наявність такої підстави для накладення адміністративного арешту як відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу, що має бути оформлено відповідним актом відповідно до вимог ПК України.

Суд зазначає, що перевірка обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків повинна завершуватися відповідним висновком суду, на підставі якого суд приймає рішення по суті порушеного в поданні питання.

Відповідно в разі, якщо суд за результатами розгляду дійде висновків про можливість застосування спеціальних заходів, передбачених статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд задовольняє подання податкового органу.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що заявником додано до матеріалів справи докази, які підтверджують обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків, а також відсутність належних доказів того, що у платника податків були законні підстави не допуску до перевірки, суд приходить до висновку про задоволення подання. Доводи відповідача про те, що адміністративний арешт це спосіб забезпечення погашення податкового боргу, а у відповідача відсутній будь-яких борг по податкам та обов'язковим платежам до бюджету, є необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПКУ адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом, які полягають не тільки в своєчасній сплаті податків та обов'язкових платежів, а й у допуску посадових осіб контролюючих органів до перевірок.

Також суд вважає, що у ОДПІ були законні підстави для проведення перевірки, оскільки пунктом 80.2.7 ст. 80 ПКУ встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності , зокрема, такої обставини, як отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації. Доводи представника відповідача про незаконність наказу внаслідок його неправильного оформлення є передчасними, оцінку законності такого наказу дає суд при розгляді позову платника податків про оскарження наказу про проведення перевірки. В межах розгляду даного подання, враховуючи наявні в справі докази, суд не вбачає незаконності наказу про проведення фактичної перевірки.

Що стосується доводів відповідача про те, що судове рішення про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту, не буде кому виконувати, оскільки податковий керуючий це посадова (службова) особа ДФС, на яку покладається виконання функцій, спрямованих на погашення податкового боргу платника податків, то такі доводи не розглядають в даному провадженні, оскільки виходять за межі розгляду справи.

Також суд звертає увагу відповідача на те, що згідно з п.п.94.19.3 п.94.19 ст.94 ПК України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з усуненням платником податків причин застосування адміністративного арешту.

Судові витрати відповідно до вимог ст. 94 КАС України з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 12, 19, 183-3 КАС України, суд -

постановив:

Подання Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків - фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) застосованого рішенням Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 06.09.2016.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.2.2