Справа № 331/8558/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 року м. Київ К/800/16747/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Сорока М.О., Смокович М.І.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2016 року у справі № 331/8558/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року Управління праці та соціального захисту населення по Жовтневому району Запорізької міської ради у звернулося в суд з заявою, в якій просило змінити спосіб і порядок виконання постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2014 (постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014) по справі № 2а/331/32/14 з зобов'язанням Управління праці та соціального захисту населення по Жовтневому району Запорізької міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 2 групи, у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням вже виплачених сум. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення по Жовтневому району Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 не донараховану щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 2 групи, у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням вже виплачених сум у розмірі 5615,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2016 року, залишеною без змін Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2016 року, у задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким змінити спосіб виконання виконавчого документа № 2а-331/32/14 (331/8558/14-а) від 28.05.2014 року, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, з зобов'язанням на стягнення з управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району на користь ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28.05.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист № 2а/331/32/14, в резолютивній частині якого зазначено: «Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову допомогу на оздоровлення як інваліду Чорнобиля 2-ї групи за 2013 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих в наслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум».

Листом від 09.10.2015 року боржник повідомив державного виконавця про неможливість виконання рішення суду в повному обсязі у зв'язку з відсутністю асигнувань. Сума перерахунку склала 5615 грн.

Відмовляючи в задоволенні заяви суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідно до положень ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України). Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що зобов'язання вчинити певні дії, покладені на відповідача судовим рішенням, є обраним судом способом захисту порушеного права позивача.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що по суті вимога відповідача про зміну способу виконання постанови суду є за своєю правовою природою новою позовною вимогою про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження судами під час розгляду та ухвалення постанови в адміністративній справі № 2а/331/32/14.

Крім того, у ч. 1 ст. 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Зважаючи на те, що виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Зміна на підставі ст. 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до ст. 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Аналогічна з наведеною правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від від 11 листопада 2014 року у справі № 21-394а14.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2- Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної інстанції повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального законодавства які б могли призвести до ухвалення неправильного рішення не встановлено. Доводи касаційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2016 року у справі № 331/8558/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: