Справа № 826/16487/15
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року м. Київ К/800/7071/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Олендера І.Я.

Шипуліної Т.М.

за участю секретаря судового засідання: Савченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року

у справі № 826/16487/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателлит»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателлит» (далі - ТОВ «Сателлит»; позивач) до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві; відповідач) задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № 7 від 13 березня 2015 року, № 7 від 13 березня 2015 року, № 7 від 13 березня 2015 року, № 7 від 13 березня 2015 року, № 7 від 13 березня 2015 року. Присуджено з Державного бюджету України на користь ТОВ «Сателлит» понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 487,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Сателлит» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складено акт № 141/26-55-22-07/13501985 від 16 лютого 2015 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: № 7 від 13 березня 2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 37 834 648,00 грн. (30 267 718,00 грн. - основний платіж, 7 566 930,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції); № 7 від 13 березня 2015 року, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 23 645 682,00 грн.; № 7 від 13 березня 2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 352 376,00 грн. (234 917,00 грн. - основний платіж, 117 459,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції); № 7 від 13 березня 2015 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) податку на додану вартість у розмірі 675 819,00 грн. та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 337 910,00 грн.; № 7 від 13 березня 2015 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 675 819,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення товариством пункту 135.5 статті 135, пункту 138.2 статті 138, пункту 145.1 статті 145, пунктів 146.2, 146.15 статті 146, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв'язку із: завищенням задекларованих показників амортизаційних відрахувань за 2013 рік на 1 595 019,00 грн. з огляду на те, що позивач до 01 квітня 2013 року здійснював виробництво олії на власних виробничих потужностях, які наказом № 56/2 від 31 березня 2013 року виведено з експлуатації, а новозбудований завод з виробництва олії введено в експлуатацію з 15 липня 2013 року, однак амортизаційні відрахування нараховувались щомісяця; неправомірним включенням до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, вартості зернових культур, придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю «Дефа Інтер», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекорд-2007», Товариства з обмеженою відповідальністю «Диват Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничої фірми «Віка», Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптінвест-Контакт», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСВ-Юг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Віртус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт-СВ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ел-Груп», Приватного підприємства «СНГ «Колос», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Металл Коннект Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Зернова 2012», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвіт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранді», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Експорт», Приватного підприємства «АПК «АГРО-ПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернотрейд», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМ-ЗЕРНО-ТОРГ», Приватного підприємства «Обрій», з підстав безтоварності здійснених операцій, яка обґрунтована тим, що вказані суб'єкти господарської діяльності не є виробниками реалізованої товариству сільськогосподарської продукції, а в ланцюгу постачання відсутні імпортери чи виробники такої продукції; безпідставним включенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у ціні придбаного в ТОВ «Інтер-Експорт» насіння соняшника за фіктивним правочином, що мотивовано посиланням на акт перевірки контрагента позивача, яким встановлено порушення ним вимог податкового законодавства в частині формування податкового кредиту з податку на додану вартість; незаконним формуванням витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, при придбанні послуг з транспортно-експедиційного обслуговування в Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрійська Зернова Компанія».

Задовольняючи адміністративний позов повністю, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту 14.1.3 пункту 14.1 статті 14 ПК України амортизація - це систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації).

За правилами пунктів 146.1, 146.2 статті 146 ПК України облік вартості, яка амортизується, ведеться за кожним об'єктом, що входить до складу окремої групи основних засобів, у тому числі вартість ремонту та поліпшення об'єктів основних засобів, отриманих безоплатно або наданих в оперативний лізинг (оренду) або отриманих в концесію чи створених (збудованих) концесіонером відповідно до Закону України «Про особливості передачі в оренду чи концесію об'єктів централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення, що перебувають у комунальній власності», як окремий об'єкт амортизації.

Амортизація об'єкта основних засобів нараховується протягом строку корисного використання (експлуатації) об'єкта, установленого платником податку, але не менше мінімально допустимого строку, встановленого пунктом 145.1 статті 145 цього Кодексу, помісячно, починаючи з місяця, що наступає за місяцем введення об'єкта основних засобів в експлуатацію і зупиняється на період його реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання, консервації та інших видів поліпшення та консервації.

Згідно з пунктом 146.15 статті 146 ПК України нарахування амортизації окремого об'єкта припиняється, починаючи з місяця, наступного за місяцем виведення з експлуатації такого об'єкта основних засобів або передачі його до складу невиробничих необоротних матеріальних активів за рішенням платника податку або суду.

Як з'ясовано судами, наказом № 56/2 від 31 березня 2013 року «Про проведення консервації основних фондів» тимчасово виведено з експлуатації обладнання виробничого цеху та цеху грануляції. Проте, в цілому будівля маслозаводу не виводилась з експлуатації, а її частина використовувалась для зберігання насіння соняшника та під складські приміщення товарно-матеріальних цінностей.

На підставі оборотно-сальдових відомостей по податковому обліку за 2013 рік та за квітень - липень 2013 року по рахунку 131 судові інстанції встановили, що нарахування амортизації по виведеним з експлуатації об'єктам основних фондів у 2013 році здійснювалось лише за період січень - березень 2013 року; за квітень - липень 2013 року нарахування амортизації здійснювалось по об'єктам, що не виведені з експлуатації.

Доказів на підтвердження зворотного відповідачем не представлено.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про безпідставність доводів контролюючого органу про завищення ТОВ «Сателлит» задекларованих показників амортизаційних відрахувань за 2013 рік на 1 595 019,00 грн.

Вирішуючи питання про правомірність формування товариством даних податкового обліку при придбанні насіння соняшника в ТОВ «Дефа Інтер», ТОВ «Рекорд-2007», ТОВ «Диват Групп», ТОВ ВФ «Віка», ТОВ «Оптінвест-Контакт», ТОВ «ВСВ-Юг», ТОВ ТК «Віртус», ТОВ «Агросвіт-СВ», ТОВ «Ел-Груп», ПП «СНГ «Колос», ФОП ОСОБА_3, ТОВ «Металл Коннект Групп», ТОВ «Перша Зернова 2012», ТОВ «Укрвіт», ТОВ «Гранді», ТОВ «Інтер-Експорт», ПП «АПК «АГРО-ПРОДУКТ», ТОВ «Зернотрейд», ТОВ «ПРОМ-ЗЕРНО-ТОРГ», ПП «Обрій», а також послуг з транспортно-експедиційного обслуговування в ТОВ «Олександрійська Зернова Компанія», суди першої та апеляційної інстанцій цілком об'єктивно врахували вимоги пункту 44.1 статті 44 ПК України, відповідно до якого для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, податковий орган відповідно до принципу офіційності повинен доводити в суді фіктивність господарських операцій як підстави правомірності прийняття своїх рішень.

Разом з тим, за змістом статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У спірній ситуації судові інстанції цілком об'єктивно виходили з того, що реальний характер господарських операцій з придбання позивачем насіння соняшника в ТОВ «Дефа Інтер», ТОВ «Рекорд-2007», ТОВ «Диват Групп», ТОВ ВФ «Віка», ТОВ «Оптінвест-Контакт», ТОВ «ВСВ-Юг», ТОВ ТК «Віртус», ТОВ «Агросвіт-СВ», ТОВ «Ел-Груп», ПП «СНГ «Колос», ФОП ОСОБА_3, ТОВ «Металл Коннект Групп», ТОВ «Перша Зернова 2012», ТОВ «Укрвіт», ТОВ «Гранді», ТОВ «Інтер-Експорт», ПП «АПК «АГРО-ПРОДУКТ», ТОВ «Зернотрейд», ТОВ «ПРОМ-ЗЕРНО-ТОРГ», ПП «Обрій» підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином оформленими рахунками-фактурами, видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, складськими квитанціями, реєстрами погашення складських квитанцій, ваговими квитками, дозволами на зважування та відвантаження, банківськими виписками, сертифікатами якості, доказами подальшої реалізації придбаної в контрагентів продукції нерезиденту NOBLE RESOURCES S.A.

Щодо придбання товариством послуг з транспортно-експедиційного обслуговування в ТОВ «Олександрійська Зернова Компанія», то їх фактичне надання засвідчується відповідними актами про надані послуги, в яких зазначено вантаж, що перевозився (соняшник), маршрут його перевезення, найменування послуг, дата завантаження, номери товарно-транспортних накладних та автомобілів, на яких здійснювалось перевезення, кількість (об'єм) товару та його ціна; податковими накладними; товарно-транспортними накладними; банківськими виписками.

Податковим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наведеними документами.

Не поставлено контролюючим органом під сумнів і добросовісність ТОВ «Сателлит» як платника податків, не представлено належних доказів на підтвердження можливої фіктивності його контрагентів або відсутності в них активу, реалізованого позивачу, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення товариством розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві судовий збір у розмірі 5 846,40 грн. (п'ять тисяч вісімсот сорок шість гривень 40 коп.) до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач УДКCУ у Печерському районі, рахунок отримувача 0007, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, код банку отримувача 820019, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходу бюджету 22030105 «Судовий збір (Вищий адміністративний суд України, 075)».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Олендер І.Я.

Шипуліна Т.М.