Справа № 175/221/16-а(2-а/175/3/16)
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року м. Київ К/800/12269/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Горбатюка С. А., Сороки М. О.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, касаційне провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У січні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (далі - ТОВ "АТБ-маркет") звернулось до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області (далі - Виконком Лубенської МР) про визнання протиправним та скасування рішення № 312 від 23 грудня 2015 року "Про скасування встановленого режиму роботи магазину "Продукти-327" ТОВ "АТБ-маркет"".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27 червня 2012 року суб'єктом владних повноважень встановлено цілодобовий режим роботи для ТОВ "АТБ-маркет", розташованого у місті Лубни Полтавської області, пл. Ярмаркова, 30 та прийнято відповідне рішення № 158.

Однак, відповідачем прийнято рішення № 312 від 23 грудня 2015 року, яким скасовано підпункт 1.3 пункту 1 рішення Виконкому Лубенської МР 27 червня 2012 року № 158 та встановлено режим роботи магазину до 22:00 годин.

Вважаючи дії Виконкому Лубенської МР неправомірними та такими, що порушують законні права та інтереси ТОВ "АТБ-маркет", позивач звернувсь до суду з вимогою про скасування рішення органу місцевого самоврядування № 312 від 23 грудня 2015 року.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року, адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано рішення № 312 від 23 грудня 2015 року "Про скасування встановленого режиму роботи магазину "Продукти-327" ТОВ "АТБ-маркет"".

У своїй касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник ТОВ "АТБ-маркет" у своєму запереченні вказує на необґрунтованість касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ "АТБ-маркет є мережею продуктових магазинів, яка спеціалізується на роздрібній торгівлі.

23 грудня 2015 року Виконкомом Лубенської МР прийнято рішення № 312 "Про скасування встановленого режиму роботи магазину "Продукти-327" ТОВ "АТБ-маркет"", згідно з пунктом 1 якого скасовується раніше встановлений цілодобовий режим роботи магазину "Продукти-327" ТОВ "АТБ-маркет", який розташований за адресою: м. Лубни, пл. Ярмаркова, 30 та тимчасово до прийняття рішення про встановлення режиму даному магазину встановлено режим роботи до 22:00 годин.

Пунктом 2 вищевказаного рішення органу місцевого самоврядування було визнано таким, що втратив чинність підпункт 1.3 пункту 1 рішення Виконкому Лубенської МР № 158 від 27 червня 2012 року "Про встановлення режиму роботи підприємств, установ та організацій сфери обслуговування".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване позивачем рішення органу місцевого самоврядування суперечить рішенню Конституційного Суду України, а дії відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства.

Зазначена позиція була підтримана і Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Перелік повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку відображений у статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", зокрема підпунктом 9 пункту "а" цієї статті встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (власні повноваження) належать встановлення зручного для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Разом з цим, у підпункті 4 пункту "б" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вказано, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

Загальні умови провадження торговельної діяльності, основні вимоги до торговельної мережі, мережі закладів ресторанного господарства і торговельного обслуговування громадян, які придбавають товари для власних побутових потреб у підприємств, установ, організацій незалежно від організаційно-правової форми і форм власності, фізичних осіб-підприємців та іноземних юридичних осіб, що провадять підприємницьку діяльність на території України визначаються Порядком провадження торговельної діяльності та правилами торговельного обслуговування населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 833 від 15 червня 2006 року.

Відповідно до пункту 13 вищенаведеного Порядку провадження торговельної діяльності та пункту 1.7 Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 24 липня 2002 року № 219, якими регламентуються основні вимоги щодо роботи суб'єктів господарської діяльності (закладів, підприємств) усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері ресторанного господарства, - режим роботи торговельного об'єкта та закладу ресторанного господарства встановлюється суб'єктом господарювання самостійно, а у випадках, передбачених законодавством, за погодженням з органами місцевого самоврядування.

Аналізуючи вищенаведені положення, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що чинним законодавством не надано повноваження виконавчому комітету щодо встановлення режиму роботи підприємств, установ, організацій, які не належать до комунальної власності, без погодження такого режиму із власником, як і скасування такого.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "АТБ-маркет" є мережею продуктових магазинів, яка спеціалізується на роздрібній торгівлі та не належить до підприємств комунального господарства або до комунальної власності.

У відповідності до пункту 15 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Згідно із частиною десятою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Системний аналіз наведених положень законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого врядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

Разом з цим, у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням № 312 від 23 грудня 2015 року органом місцевого самоврядування скасовано попередній цілодобовий режим роботи та встановлено новий до 22:00 годин без його погодження з власником, тобто без попередження позивача про розгляд питання про встановлення режиму роботи та попередньої пропозиції щодо погодження такого режиму. Доказів на підтвердження протилежного відповідач не надав.

Відомості стосовно ухилення позивача від обговорення та погодження з органом місцевого самоврядування режиму роботи магазину в матеріалах справи відсутні.

Отже, відповідачем при прийняті оскаржуваного рішення про скасування та встановлення режиму роботи ТОВ "АТБ-маркет" порушено вимоги чинного законодавства, які чітко встановлюють обов'язковість погодження з власником режиму роботи підприємства.

За приписами статті 24 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об'єкти): 1) жилих будинків і прибудинкових територіях; 2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури; 3) готелів і гуртожитків; 4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Шум на захищених об'єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об'єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Проведення на захищених об'єктах ремонтних робіт, що супроводжуються шумом, забороняється у робочі дні з двадцять першої до восьмої години, а у святкові та неробочі дні - цілодобово. Власник або орендар приміщень, у яких передбачається проведення ремонтних робіт, зобов'язаний повідомити мешканців прилеглих квартир про початок зазначених робіт. За згодою мешканців усіх прилеглих квартир ремонтні та будівельні роботи можуть проводитися також у святкові та неробочі дні. Шум, що утворюється під час проведення будівельних робіт, не повинен перевищувати санітарних норм цілодобово.

Передбачені частинами другою, третьою та четвертою цієї статті вимоги щодо додержання тиші та обмежень певних видів діяльності, що супроводжуються шумом, не поширюються на випадки: 1) здійснення в закритих приміщеннях будь-яких видів діяльності, що супроводжуються шумом, за умов, що виключають проникнення шуму в прилеглі приміщення, в яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 2) здійснення в закритих приміщеннях будь-яких видів діяльності, що супроводжуються шумом, за умов, що виключають проникнення шуму за межі таких приміщень; 3) попередження та/або ліквідації наслідків аварій, стихійного лиха, інших надзвичайних ситуацій; 4) надання невідкладної допомоги, попередження або припинення правопорушень; 5) попередження крадіжок, пожеж, а також виконання завдань цивільної оборони; 6) проведення зборів, мітингів, демонстрацій, походів, інших масових заходів, про які завчасно сповіщено органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування; 7) роботи обладнання і механізмів, що забезпечують життєдіяльність жилих і громадських будівель, за умов ужиття невідкладних заходів щодо максимального обмеження проникнення шуму в прилеглі приміщення, в яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 8) відзначення встановлених законом святкових і неробочих днів, днів міст, інших свят відповідно до рішення місцевої ради, проведення спортивних змагань; 9) проведення салютів, феєрверків, інших заходів із використанням вибухових речовин і піротехнічних засобів у заборонений час за погодженням із уповноваженим органом місцевого самоврядування в порядку, передбаченому правилами додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях.

Сільські, селищні, міські ради затверджують правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, якими з урахуванням особливостей окремих територій (курортні, лікувально-оздоровчі, рекреаційні, заповідні тощо) установлюються заборони та обмеження щодо певних видів діяльності, що супроводжуються утворенням шуму, а також установлюється порядок проведення салютів, феєрверків, інших заходів із використанням вибухових речовин і піротехнічних засобів.

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів.

Слід зауважити, що оскаржуваним рішенням № 312 від 23 грудня 2015 року позивачу не визначалися обмеження відповідно до затверджених правил. Відповідачем також не надано доказів, що оскаржуване рішення приймалося на виконання функцій контролю за додержанням Правил тиші.

З урахуванням наведеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку про протиправність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, що призвело до порушення законних прав та інтересів позивача у зв'язку з неузгодженням режиму роботи магазину, який перебуває у приватній власності.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді С. А. Горбатюк

М. О. Сорока