Справа № 819/594/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року Справа № 876/4737/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Сапіги В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 7 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

12.05.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, в якому просить:

скасувати наказ тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» №813 «Щодо заходів пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» від 16 вересня 2015 року в частині застосування наслідків нікчемності щодо договору банківського вкладу (депозиту) НОМЕР_1 від 26 лютого 2015 року на суму 2000,00 (дві тисячі доларів США 00 центів);

зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича внести інформацію та включити ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як владника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду за договором банківського вкладу (депозиту) НОМЕР_1 від 26 лютого 2015 року на суму 2000,00 (дві тисячі доларів США 00 центів) за ставкою на момент введення тимчасової адміністрації.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 7 червня 2016 року позов задоволено. Скасовано наказ тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» № 813 «Щодо заходів пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» від 16 вересня 2015 року в частині застосування наслідків нікчемності щодо договору банківського вкладу (депозиту) НОМЕР_1 від 26 лютого 2015 року на суму 2000,00 (дві тисячі доларів США 00 центів). Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича внести інформацію та включити ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як владника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду за договором банківського вкладу (депозиту) НОМЕР_1 від 26 лютого 2015 року на суму 2000,00 (дві тисячі доларів США 00 центів) за ставкою на момент введення тимчасової адміністрації.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що вкладник за договором банківського вкладу відповідно до статті 1060 ЦК України вправі вимагати повернення здійсненого вкладу від Банку в будь-який момент, а Банк, отримавши відповідну заяву, повинен видати вклад у повному обсязі. Незважаючи на зазначену норму закону й умови Договору, відповідач відмовляється видати ОСОБА_1 відповідні кошти.

Окрім цього, відповідачем 23.09.15 за вих. № 8821/2145 ОСОБА_1 направлено повідомлення про нікчемність правочину, а саме договору НОМЕР_1 від 26 лютого 2015 року, за яким відкрито банківський вклад (депозит) «Найкращий» у доларах США, й були внесені кошти в сумі 2000,00 доларів США у відповідності до п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд першої інстанції вважає такі дії Банку неправомірними, оскільки не існує рішень судів про визнання вказаного правочину недійсним з підстав його нікчемності й у відповідності до ст. 38 вказаного Закону вимоги банку є неправомірними.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що всупереч висновку апеляційного суду Тернопільської області від 15.04.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про визнання дійсним договору банківського вкладу (депозиту) НОМЕР_1 від 26 лютого 2015 року «Найкращий» у доларах США, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», на суму 2000,00 (дві тисячі доларів США 00 центів) із процентною ставкою 5,5 % річних (депозитний рахунок НОМЕР_2), у якому чітко зазначено що депозитний договір НОМЕР_1 від 26 лютого 2015 року на суму 2000,00 (дві тисячі доларів СЛІА 00 центів) є дійсним, відповідач надіслав повідомлення за № 05-3276500 від 28.04.2016 року у якому зазначає, що у Банку відсутні правові підстави для задоволення поданого клопотання.

Отже, оскільки даний договір банківського вкладу є дійсним, кошти на рахунку обліковуються (як вбачається із довідки про наявність рахунків в АТ «Дельта Банк» від 09 вересня 2015 року, ОСОБА_1 дійсно відкрито у ПАТ «Дельта Банк» рахунки: в тому числі рахунок НОМЕР_2 у доларах США, на якому станом на 09.09.2015 року обліковується 2000,00 дол. США), суд першої інстанції вважає, що відмова відповідача внести інформацію та включити ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як владника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду за договором банківського вкладу (депозиту) НОМЕР_1 від 26 лютого 2015 року на суму 2000,00 (дві тисячі доларів США 00 центів) за ставкою на момент введення тимчасової адміністрації є неправомірними.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 7 червня 2016 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що 02.03.2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено Кадирова Владислава Володимировича. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015 року включно. Постановою НБУ № 664 від 02.10.2015 року, відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію АТ «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно.

Отже, починаючи з 03.03.2015 р. Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Тобто для правовідносин, що виникають під час здійснення тимчасової адміністрації, а в подальшому і ліквідації, у Банку, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійсненнятнмчасовоїадміністрації (ліквідації) в АТ «Дельта Банк» було вчинено належні відповідні дії, на виконання своїх повноважень, які передбачені та відповідають вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичнихосіб».

Апелянт стверджує, що правовою підставою для підтвердження права власності на зазначені кошти по договору банківського вкладу, який є предметом даного судового розгляду та права на відшкодування коштів за вкладом має бути наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватись банківським документом, зокрема квитанцією про внесення коштів або платіжного доручення про перерахування коштів на депозитний рахунок.

Разом з тим зазначає, що позивачем підтвердження про внесення ним особисто вкладу не надано. При цьому долучено платіжне доручення про переказ коштів на депозитний рахунок позивача з власного поточного рахунку ОСОБА_4 Отже власником даних коштів є не позивач, а третя особа ОСОБА_4

Крім того, третьою особою ОСОБА_4, яка здійснювала переказ коштів з власного поточного рахунку на рахунок позивача, 08 жовтня 2015 року заявлена до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліківдації в АТ «Дельта Банк» кредиторська вимога, отже кошти фактично належать і належали не позивачу, а третій особі, яка здійснювала переказ у іноземній валюті.

Також, апелянт зазначає, що поядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у разі їх виявлення, визначаються нормативно-правовими актами Фонду у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». І визнання таких договорів дійсними чинним законодавством України не передбачено .

Дана правова позиція була встановлена апеляційним судом Тернопільської області в рішенні від 15 квітня 2016 року по справі № 22-ц/789/530/16, яким скасовано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 березня 2016 року та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дійсним договору банківського вкладу № 010-19551- 260216 «Найкращий» в дол. США.

Таким чином, апелянт вважає, що позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, так як не надав підтвердження, що кошти по договору банківського вкладу належать йому на праві власності, та є внесені ним особисто.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про скасування наказу тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» №813 «Щодо заходів пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» від 16 вересня 2015 року в частині застосування наслідків нікчемності щодо договору банківського вкладу (депозиту) НОМЕР_1 від 26 лютого 2015 року на суму 2000,00 (дві тисячі доларів США 00 центів); зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича внести інформацію та включити ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як владника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду за договором банківського вкладу (депозиту) НОМЕР_1 від 26 лютого 2015 року на суму 2000,00 (дві тисячі доларів США 00 центів) за ставкою на момент введення тимчасової адміністрації.

Відповідно до приписів ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12.10.1978р. вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом, у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом, орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У відповідності довимог ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 3 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон №2343-XII) передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон №2121-III) передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У п.6 ст.2 Закону №4452-VI зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення ст.12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 16 лютого 2016 року у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016р. у справі №826/20410/14.

Апелянт в апеляційній скарзі на вказані обставини не посилається, однак відповідно до ч.1 ст.195 КАС, суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.157 цього ж Кодексу суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому ч.1 ст.203 КАС визначає, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та постановлення ухвали про закриття провадження у цій справі.

Керуючись ст.157, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, ст.ст. 195, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 7 червня 2016 року у справі №819/594/16 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.П. Сеник

В.П. Сапіга