Справа № 810/2014/16
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2016 року 810/2014/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведені робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році

про визнання протиправними дій, скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами про визнання протиправними дій Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації, які виявилися у непідтвердженні позивачу статусу евакуйованого із зони відчуження у 1986 р. та визнання виданого посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2 серії Б, виданим безпідставно та скасування рішення відповідача від 25.06.2015 р. №179.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Уповноважений представник відповідача до суду не прибув, про дату та місце розгляду справи, повідомлений судом належним чином, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності, не надав.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАСУ суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи та наявні у справі матеріали, встановивши фактичні обставини справи, якими обґрунтовано позовні вимоги із наданням їм відповідної правової оцінки, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, з огляду на таке:

на адресу Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 р. Київської обласної державної адміністрації надійшов запит від УПФУ в м.Славутичі Київської області про перевірку достовірності факту евакуації ОСОБА_1 із зони відчуження та встановлення правомірності визначення йому статусу евакуйованої особи із зони відчуження. Розгляд зазначених питань було винесено на засідання Комісії 25.06.2015 р.

В процесі розгляду зазначеного питання було встановлено, що підставою для видачі позивачу посвідчення як особі евакуйованій із зони відчуження Чорнобильської катастрофи було визнання його потерпілим від катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році.

Статус потерпілого позивачу було встановлено на підставі довідки виконавчого комітету Київської обласної ради народних депутатів №18657 від 17.07.1991 р., якою посвідчувався факт постійного проживання та прописки ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 евакуйованого із зони відчуження ІНФОРМАЦІЯ_1. згідно встановленого порядку.

Департаментом соціального захисту населення Київської облдержадміністрації було направлено запит від 08.05.2015 р. №05-55-991 до Київського енергетичного коледжу про надання інформації про період навчання, проживання, канікул, практики ОСОБА_1

Згідно відповіді із державного вищого навчального закладу «Київській енергетичний коледж» від 28.05.2015 р. за №12/121 ОСОБА_1 навчався у вказаному коледжі на денній формі навчання, у зв'язку з чим проживав та був прописаний у гуртожитку технікуму у м. Києві з 23.09.1983 р. по 01.07.1987 р. включно.

Крім того, згідно відомостей Київського енергетичного коледжу, викладених у листі №12/121 -суботи були навчальними у всіх студентів цього технікуму.

26 квітня 1986 р. була субота, відтак ОСОБА_1 мав перебувати у навчальному закладанні у м.Києві на навчанні. Питання щодо підтвердження або відмову у підтвердженні факту евакуації позивача із зони відчуження 27 квітня 1986 р. було винесено на розгляд Комісії.

За наслідками розгляду матеріалів справи позивача, Комісія на своєму засіданні, 25.06.2015 р. №179, відмовила йому у наданні підтвердження про евакуацію із зони відчуження ІНФОРМАЦІЯ_1., оскільки цей факт встановлений на підставі довідки №18657 від 17.07.1991 р., яка містить недостовірні відомості та викликала ґрунтовний сумнів з приводу безумовного порядку проживання (перебування) позивача на момент аварії у зоні відчуження у м. Прип'ять.

Так, відомості довідки виконавчого комітету Київської обласної ради народних депутатів №18657 від 17.07.1991 р. спростовуються відомостями, наданими листом державного вищого навчального закладу «Київській енергетичний коледж» від 28.05.2015 р. за №12/121.

У зв'язку з цим Комісією не було підтверджено статус позивача як особи, яка була евакуйована із зони відчуження 27 квітня 1986 р. та визнано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2 серії Б виданим безпідставно.

Допитана у якості свідка мати позивача- ОСОБА_2. у судовому засіданні стверджувала, що її син - ОСОБА_1 27.04.1986 р. був разом з ними у м. Прип' ять Київської області та евакуйований із зони відчуження разом з іншими потерпілими.

Надаючи правової оцінки відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке:

Частиною 3 ст. 2 КАСУ визначені критерії, якими має користуватися суд, визначаючи правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Так, на суди покладено обов'язок перевірити, чи прийнято рішення, вчинена дія чи допущена бездіяльність на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно.

Пунктом 1 ч.1 ст.11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повоноліття), а також відселені із зон безумовного відчуження і гарантованого добровільного відселення.

Постановою КМУ №51 від 20.01.1997 р. було затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вказаний Порядок регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.4 Порядку потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) і особам, які постійно прожили у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 р. №224), віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення сірого кольору, серія Б.

Посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та іншими актами законодавства.

Абзацом 10 п. 10 Положення встановлено, що посвідчення видається потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) і особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 р. N 224), - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки №3 або №4).

Факт знаходження позивача у зоні відчуження 27 квітня 1986 р. жодним чином не підтверджений. Інформація, яка міститься у довідці про постійне його проживання та прописку у зоні відчуження, спростована іншими доказами по справі.

Свідчення щодо перебування позивача у м. Прип'ять та евакуації із зони відчуження 27 квітня 1986 р. надала лише його мати - ОСОБА_2, до показів якої суд ставиться критично, з урахування особистої зацікавленості останньої у прийнятті рішення на користь її сина.

Зважаючи на викладене, суд наголошує, що факт перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження 27 квітня 1986 р. не може бути встановлений у межах адміністративного провадження, оскільки ця подія відноситься до категорії юридичних фактів, тобто життєвих обставин, з якими норми права пов'язують виникнення, зміну або припинення правовідносин, прав та обов'язків, встановлення яких віднесено до компетенції загального місцевого суду.

Сама по собі наявність норм права без встановлення конкретного юридичного факту не свідчить про існування правовідносини, оскільки саме юридичний факт є їх передумовою.

Станом на день розгляду даної справи факт знаходження позивача 27 квітня 1986 р. та його евакуація із зони відчуження рішенням суду, яке набуло законної сили, не встановлений.

Суд адміністративної юрисдикції не наділений повноваженням на встановлення юридичних фактів, оскільки це має відбуватися за чітко визначеною законом процедурою. Свідчення матері позивача не є достатнім доказам для підтвердження наявності юридичного факту.

Основні положення Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я створюють єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і таких, які самостійно переселилися, відповідно до ст. 4 Закону є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення (ч. 2 ст. 15 Закону).

Згідно п. 4 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження і особам, які постійно проживали у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28.06.1989 № 224), віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення сірого кольору, серія Б. Положеннями абзацу другого п. 13 вказаного Порядку передбачено, що спірні питання визначення статусу громадян, які евакуйовані із зони відчуження в 1986 році, розглядаються відповідними комісіями Київської і Житомирської обласних державних адміністрацій на підставі довідок та інших документів, що засвідчують факт перебування в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження, виданих державними установами й організаціями.

З матеріалів справи слідує, що довідка про евакуацію на ім'я ОСОБА_1 містить недостовірні відомості про його проживання та перебування у зоні відчуження станом на 26-27 квітня 1986 р. Інші докази, які надають йому права на отримання статусу потерпілої особи від наслідків Чорнобильської катастрофи до суду не надані.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно наданих відповідачу п.4 Положенням про комісію Київської облдержадміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 р. повноважень, Комісія наділена правом на прийняття рішення про визнання факту необгрунтованості видачі посвідчення відповідної категорії.

У межах наданих повноважень Комісія, 25.06.2015 р., прийняла рішення №179 про непідтвердження позивачу факту проживання (перебування) на момент аварії у зоні відчуження м. Прип'ять Київської області та визнала посвідчення категорії 2 серії Б виданим безпідставно.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Одночасно, суд звертає увагу, що на момент подачі позовної заяви ОСОБА_1 не був сплачений судовий збір. Несплату судового збору останній пояснив наявністю у нього пільги постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС.

Натомість, на день звернення до суду його статус не було підтверджено, а відтак на нього розповсюджується загальний обов'язок по сплаті судового збору, визначений Законом України «Про судовий збір».

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесяти однієї) грн. 20 коп. на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову,-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн.20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.