Справа № 819/1322/15
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року Справа № 876/9508/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_2 13.05.2015 року звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Ю. П., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, в якому, з врахуванням заяви про зміну (доповнення) предмету адміністративного позову, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Ю.П. щодо не включення ОСОБА_2, іпн. НОМЕР_1, до переліку вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в розмірі вкладу на суму еквівалентну 9000 доларів США по курсу НБУ, в порядку передбаченому ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; - зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Ю.П. включити ОСОБА_2, іпн. НОМЕР_1, до переліку вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в розмірі вкладу на суму еквівалентну 9000 доларів США по курсу НБУ, в порядку передбаченому ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; - зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2, іпн. НОМЕР_1 до Загального реєстру вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в розмірі вкладу на суму еквівалентну 9000 доларів США по курсу НБУ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що уповноваженою особою Фонду на ліквідацію в АТ "ІМЕКСБАНК" Северином Ю. П. безпідставно та необґрунтовано відмовлено у включені його до переліку вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, набутого у зв'язку з укладенням між ним та ОСОБА_3 26.01.2015 року договору відступки права вимоги за договором №660027880 банківського рахунку у доларах США від 04.11.2010 року в частині на суму 9000 доларів США. Вважає, що відмова у включенні його до переліку вкладників для відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є неправомірною.

Оскаржуваною постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2015 року - позов задоволено частково.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що ОСОБА_2 правомірно не включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки він не має права на таке відшкодування, адже безпосередньо не є вкладником банку. Відтак, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що згідно статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3)виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первинного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першої ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України "Про банки та банківську діяльність" не містить обмежень прав вкладників на укладання договорів відступки права вимоги у зв'язку з початком ліквідаційної процедури банку.

Враховуючи вищевикладене, заміна кредитора у зобов'язанні по договору банківського рахунку №660027880 від 04.11.2010 року була здійснена у відповідності до порядку визначеному ст.ст. 512-517 ЦК України. Таким чином, ОСОБА_2 отримано всі права вкладника за договором банківського рахунку №660027880 від 04.11.2010р в частині на суму 9000 доларів США.

Судом не враховуються заперечення відповідача оскільки, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Процедура оскарження, якою відповідач обґрунтовує свої заперечення розпочата значно пізніше ніж протягом 10 календарних днів, що не звільняє позивача від виконання конституційного обовязку сплатити нараховану суму грошового зобов'язання.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 04.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" та ОСОБА_3 укладений договір №660027880 банківського рахунку у доларах США, відповідно до якого Банк відкрив ОСОБА_3 поточний рахунок НОМЕР_2 та зобов'язувався приймати і зараховувати на нього грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій з рахунком (п 1.1. Договору). Згідно виписки по вищевказаному рахунку від 21.01.2015 року залишок коштів становив 77 488,30 доларів США.

26.01.2015 року ОСОБА_3 подано до відділення №298 АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Тернополі повідомлення про відступку ОСОБА_2 права вимоги за договором №660027880 банківського рахунку у доларах США від 04.11.2010р., в частині на суму 9000 доларів США .

26.01.2015 року ОСОБА_2 подав до відділення №298 АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Тернополі вимогу, згідно якої позивач набув належне ОСОБА_3 право вимоги за договором №660027880 банківського рахунку у доларах США від 04.11.2010 року, укладеного між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" в частині на суму 9000 доларів США. У даній вимозі, позивач просив перерахувати належні йому кошти в сумі 9000 доларів США на його поточний рахунок НОМЕР_3 в Відділенні №298 АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Тернополі .

Відступлення права вимоги було здійснено на підставі договору від 26.01.2015 року про відступку права вимоги за договором №660027880 банківського рахунку у доларах США від 04.11.2010 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору про відступку права вимоги - Первісний кредитор відступає (передає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває належне Первісному кредиторові право вимоги за Договором №660027880 банківського рахунку у доларах США від 04.11.2010 року (надалі іменується "Основний договір"), укладеного між Первісним кредитором та Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" (надалі іменується Боржник) в частині на суму 9000 (дев'ять тисяч) доларів США.

За цим Договором Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошових коштів у розмірі, визначеному в п. 2.1 цього Договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цих договорів (п. 1.2. Договору).

Наявність вказаної вимоги і прав підтверджується Договором №660027880 банківського рахунку у доларах США від 04.11.2010 року та випискою з рахунку НОМЕР_4 на 26.01.2015року (п 1.4. Договору).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26 січня 2015 № 50 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 прийнято рішення № 16 про запровадження з 27.01.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ІМЕКСБАНК" (; МФО: 328384; місце знаходження: проспект Гагаріна, 12-а, м. Одеса, Україна).

Тимчасову адміністрацію в АТ "ІМЕКСБАНК" запроваджено строком на 3 місяці з 27 січня 2015 по 26 квітня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 р. № 330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ІМЕКСБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 27 травня 2015 р. № 105 "Про початок процедури ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Юрія Петровича строком на 1 рік з 27 травня 2015 р. до 26 травня 2016 р. включно, про що здійснено публікацію в газеті "Голос України" №94 (6098) від 29.05.2015р.

Заявами від 30.01.2015 року та від 02.04.2015 року на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Ю.П. позивач звертався про визнання його вкладником на суму 9000 доларів США на підставі договору про відступку права вимоги та просив включити його до переліку вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в розмірі вкладу на суму еквівалентну 9000 доларам США по курсу НБУ, в порядку передбаченому ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (а.с.17, 19).

Листом №6573 від 20.05.2015 року уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" позивачеві було надано відповідь та письмово роз'яснено, що він не має правових підстав на включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки ОСОБА_2 не є вкладником АТ "ІМЕКСБАНК" в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", так як особисто не укладав договір банківського вкладу або рахунку, як і не укладав відповідні банківські договори та не вносив на ці рахунки кошти, які має намір отримати від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.86).

Позивач з даною відмовою не погоджується, вважає протиправною бездіяльність щодо не включення його до переліку вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та такою, що суперечить Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та порушує право позивача на отримання гарантованої суми вкладу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд попередньої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Проте, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на таке.

Частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ "Про банки та банківську діяльність" (далі - Закон № 2121-ІІІ) передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому абзацом другим частини другої статті 215 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

У справі, яка розглядається, встановлено, що Банк знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Такий висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в Постановах від 16 лютого 2016 року у справі № 21-4846а15 та від 15 червня 2016 року у справі № 21-286а16.

З урахуванням того, що суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку адміністративного судочинства, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі відповідно до пункту 4 статті 198 КАС - закриттю.

Керуючись ст.ст. 41, 157, 160 ч. 3, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича - задоволити частково.

постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2015 року у справі № 819/1322/15 - скасувати та провадження закрити..

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар