Справа № 814/1599/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

12 вересня 2016 року Справа № 814/1599/16

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомГоловне управління Державної Фіскальної служби у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,Миколаїв,54001

доФізична особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1,54038

простягнення заборгованості в сумі 6800,00 грн.,
ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі-позивач) звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за рішенням в сумі 6800 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами перевірки відповідача було прийнято рішення про застосування фінансових санкції, які відповідач добровільно не сплатив, що є підставою для примусового стягнення боргу в судовому порядку.

Відповідач у судове засідання не прибув, заперечень до суду не надав, про дату, час і місце судового розгляду попереджений належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. Суд вважає, що в адміністративній справі достатньо матеріалів для її розгляду в письмовому провадженні.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Уповноваженими представниками СКМСД Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області проведено перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995р. №481/95-ВР (надалі за текстом - Закон), за результатами якої виявлено та зафіксовано факт продажу представником Відповідача пива особі, яка не досягла 18 років.

Факт продажу пива особі, яка не досягла 18 років, підтверджується/наступними документами:

- протоколом від 02.04.2015р. МИ №028031 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 156 КУпАП, складеним старшим оперуповноваженим СКМСД РВ Заводського РВ УМВС України в Миколаївській області, відносно особи, яка здійснила продаж пива особі, яка не досягла 18-ти років. Даним протоколом зафіксовано факт продажу пива особі, яка не досягла 18 років;

- постановою адміністративної комісії при адміністрації Заводського району від 21.04.2015р. №89;

- поясненнями неповнолітніх та продавця від 02.04.2015;

- свідоцтвами про народження неповнолітніх покупців пива.

За результатами встановлених обставин, 18.08.2015р. Позивачем прийнято рішення №000064/04-21 про застосування до Відповідача фінансових санкцій у розмірі 6800,00грн.

Так, відповідно до ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі-Закон), якою прямо заборонено продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім слабоалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнов вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Встановлюючи заборону здійснювати продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-річного віку, Закон №481-95/ВР передбачає умови, які забезпечували продавцю алкогольних та тютюнових виробів можливість дотримуватися цієї - заборони та не порушувати її, наділяючи продавця правом вимагати від покупця пред'явлення документа, що засвідчує його вік.

Якщо реалізація продавцем такого права залежить від його суб'єктивного сприйняття, то заборона щодо продажу зазначених товарів особам, які не досягли 18-річного віку, є безумовною і не залежить від будь-яких обставин, в тому числі і від того, чи були у продавця підстави для виникнення сумнівів щодо віку покупця. Порушення продавцем цієї заборони підставою для відповідальності продавця та суб'єкту господарювання, в якого він працює.

Таким чином, вказана норма законодавства є імперативною, а тому повинна використовуватися продавцями на практиці не на власний розсуд, а в обов'язковому порядку. Нехтування вказаними правилами і спричиняє визначену законодавством відповідальність як самого продавця, так і юридичної особи, від імені якої він виступає.

Статтею 17 Закону, якою визначено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, за порушення ними вимог ст. 15-3 цього Закону.

Рішення №000064/04-21 від 18.08.2015 про застосування фінансових санкцій у розмірі 6800,00 грн. відповідачем було оскаржено шляхом звернення з позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.01.2016 року позов було задоволено, а рішення №000064/04-21 від 18.08.2015 про застосування фінансових санкцій в сумі 6800 грн. скасовано.

Одеським апеляційним адміністративним судом прийнято постанову якою Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року скасовано та у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 18.08.2015 року №000064/04-21 відмовлено повністю.

Позивачем було сформовано податкову вимогу № 140-23, яку вручену відповідачу 08.02.2016р.

Відповідно до ст.95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майн платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідач у разі незгоди з податковою вимогою мав право на її оскарження, але цим правом він не скористався та в ході розгляду справи доказів неправомірності винесення позивачем рішення про застосування фінансових санкцій та податкової вимоги суду не надав.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, в ході розгляду справи позивач, суб'єкт владних повноважень, повністю довів, а відповідач не спростував обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості за рішенням про застосування фінансових санкцій в сумі 6800,00 грн.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно з цим, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з того, що за ч. 2, 4 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до місцевого бюджету Заводського району/21081500. МФО 826013. , р/р 0003 Банк ГУДКСУ у Миколаївській області заборгованість за рішенням від 18.08.2015р. №000064/04-21 у розмірі 6800,00 (шість тисяч вісімсот) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич