Справа № 826/24980/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 серпня 2016 року № 826/24980/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І. , суддів Данилишин В.М. Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Міністерства внутрішніх справ України

провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу від 09.09.2015 №87 о/с; поновлення на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення лінійного відділу на станції Київ-Пасажирський УМВС України на Південно-Західній залізниці; зобов'язання надати оплачувану відпустку по вагітності та пологам згідно листка непрацездатності; зобов'язання працевлаштувати на рівнозначній посаді у територіальних підрозділах поліції максимально наближених до постійного місця проживання позивача.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ прийнято у період перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною та перебування на лікарняному по вагітності та пологам, отже оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що УМВС України на Південно-Західній залізниці було ліквідовано у зв'язку з чим прийнято оскаржуваний наказ.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходила службу на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення лінійного відділу на станції Київ-Пасажирський УМВС України на Південно-Західній залізниці.

Наказом від 26.06.2014 № 123 о/с позивачу надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку без збереження грошового забезпечення з 28.06.2014 по 12.03.2017.

Відповідно до листка непрацездатності від 04.09.2015 ДЗ «ДКЛ №2 ст. Київ ДТГОПЗЗ позивачу з 04.09.2015 на 120 днів надано звільнення від роботи у зв'язку із вагітністю та пологами.

В подальшому, наказом від 09.09.2015 №87 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про міліцію» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) права і обов'язки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до цього Закону.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затвердженого постановою Кабінету міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення).

Підпунктом «г» п. 64 Положення визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Листом Вищого адміністративного суду України від 26.05.2010 року № 753/11/13-10 "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби" зазначено, що під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Оскільки питання надання відпусток по вагітності та пологам, по догляду за дитиною до трьох років та гарантії вказаної категорії осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не врегульовано спеціальними нормами законодавства, отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню у вказаних питання загальні норми трудового законодавства.

Згідно ст. 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Відповідно до ст 184 Кодексу законів про працю України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

З системного аналізу викладеного вбачається, що звільнення вагітної жінки та/або жінки яка має дитину віком до трьох років в разі повної ліквідації підприємства, установи, організації допускається з обов'язковим працевлаштуванням.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо реформування органів внутрішніх справ», постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про ліквідацію територіальних органів МВС» наказом МВС України від 08.06.2015 №663 «Про ліквідацію Управління МВС України на Південно-західній залізниці» ліквідовано зазначене управління з урахуванням всіх лінійних підрозділів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про міліцію» міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Вона складається з підрозділів: кримінальної міліції; міліції громадської безпеки; державної автомобільної інспекції; міліції охорони; судової міліції; спеціальної міліції; внутрішньої безпеки; особливого призначення.

Отже, ліквідація Управління МВС України на Південно-західній залізниці є ліквідацією управління в одному з підрозділів міліції та не є повною ліквідацією організації в розумінні ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Враховуючи викладене, оскільки на час прийняття оскаржуваного наказу не мало місце повна ліквідацію органів внутрішніх справ, позивача звільнено у період перебування у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, суд дійшов висновку про протиправність наказу від 09.09.2015 №87 о/с.

Відповідно до п. 49 Положення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв'язку з навчанням.

Згідно з п. 61 Положення додаткові і соціальні відпустки особам рядового і начальницького складу надаються відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про відпустки» на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю: 1) до пологів - 70 календарних днів; 2) після пологів - 56 календарних днів (70 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів), починаючи з дня пологів.

Згідно ст. 18 Закону України «Про відпустки» після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Як зазначено вище, відповідно до листка непрацездатності від 04.09.2015 ДЗ «ДКЛ №2 ст. Київ ДТГОПЗЗ» позивачу з 04.09.2015 на 120 днів надано звільнення від роботи у зв'язку із вагітністю та пологами.

Проте, 02.07.2015 прийнято Закон України "Про національну поліцію", який опубліковано 06.08.2015 та набрав чинності 07.11.2015.

Відповідно до п. 8-11 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Отже, позивача не прийнято на службу до поліції, станом на час вирішення справи, ліквідовано всі територіальні органи, заклади та установи Міністерства внутрішніх справ України, що унеможливлює поновлення позивача на посаді та вирішення питання щодо надання їй відпустки та працевлаштування.

Відповідно до п. 18 Постанови пленуму Верховного суду України від 06.11.1996 №9 у випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП). Одночасно суд визначає працівника звільненим за п. 1 ст. 40 КЗпП у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації.

Протиправність наказу від 09.09.2015 № 87 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 з 09.09.2015 та встановлену Законом вимогу щодо звільнення усіх працівників міліції згідно Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про національну поліцію" в даному випадку вказує на наявність підстав для визначення позивача звільненою з 07.11.2015 за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно приписів ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити частково позов.

2. Визнати протиправним наказ від 09.09.2015 № 87 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 з 09.09.2015.

3. Змінити підставу та дату звільнення, вважати ОСОБА_1 звільненою з органів внутрішніх справ 07.11.2015 згідно з п. 10 та 11 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

4. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур