Справа № 2-а-11487/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2011-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Постанова

Іменем україни

12 вересня 2011 року 18 год. 00 хв. суддя Ленінського районного суду м.Миколаєва Коваленко І.В. розглянувши одноособово в приміщенні Ленінського районного суду міста Миколаєва в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання незаконними дій та зобовязання здійснити перерахунок і виплату пенсії

в с т а н о в и в:

У серпні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконними дій та зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.08.2010. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в серпні 2010 року на підставі частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу за 2009 рік. Проте, відповідач перерахунок пенсії здійснив із показника за 2007 рік 1197,91 грн. Не погоджуючись із проведеним перерахунком позивач просить визнати неправомірними дії відповідача та зобовязати його здійснити перерахунок і виплату пенсії із застосуванням показника за 2009 рік за період починаючи з 01.08.2010.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) даний позов підлягає розгляду в порядку скороченого провадження одноособово суддею, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.08.2011, яку відповідач отримав 01.09.2011, відкрито скорочене провадження по даній справі.

Заперечень проти позову в строк, встановлений судом, відповідач не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини першої статті 92).

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення передбачаються законами про пенсійне забезпечення. Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг встановлено статтею 8 даного Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції до внесення змін Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 № 107-VI, які рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 у справі № 10-рп/2008 визнанні неконституційними) у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії проводиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Підпунктом 3 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» встановлено, що у разі, коли застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до даного закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та має право на її перерахунок.

У серпні 2010 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії як працюючому пенсіонеру відповідно до вимог статей 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак, визнаючи право позивача на перерахунок пенсії, відповідач замість показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу за 2009 рік застосував показник за 2007 рік.

У доведення правомірності своїх дій відповідач у відповіді на звернення позивача посилається на відсутність врегулювання законодавством питання визначення показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу.

Проте, вказані доводи не відповідають наведеним положенням норм матеріального права.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписом статті 22 Конституції України зміст та обсяг існуючих прав і свобод не може бути звужений при прийнятті нових чи внесенні змін у діючі закони, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За таких обставин, дії відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік при перерахунку позивачу пенсії у 2010 році не ґрунтуються на вимогах закону та обмежують право позивача як працюючого пенсіонера на отримання пенсії в розмірі, встановленому статтями 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому є протиправними.

Згідно частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд бере до уваги положення частини другої цієї статті, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва, яке відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2002 за № 442/6730, є належним відповідачем по даній справі, не надало суду доказів в обґрунтування правомірності своїх дій щодо застосування при перерахунку пенсії позивача у 2010 році за показником середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік.

Що дати з якої позов підлягає задоволенню, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку (стаття 100 КАС України).

Судом встановлено, що позов поданий до суду 03.08.2011 та містить вимоги про зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.08.2010.

Одночасно, на підставі статті 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статей 87, 268 Цивільного кодексу України, а також не інформування відповідачем, як субєктом правовідносин соціального забезпечення, про повний склад прав та обовязків і зміни у правовому регулюванні цих відносин, позивач просить визнати поважною причиною пропуск строку звернення до суду та його поновлення.

Однак, із зазначеними доводами позивача суд не погоджується, оскільки строк звернення до суду з даним позовом врегульовано частиною другою статті 99 КАС України, із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 07.07.2010 р. N 2453-VI.

Також, суд не приймає доводи позивача про не інформування відповідачем про зміни у правовому регулюванні спірних відносин, оскільки зміни в законодавстві що стосуються прав та обовязків необмеженого кола субєктів підлягають обовязковому оприлюдненню в установленому законодавством порядку, а юридична необізнаність не є підставою для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Отже, позовні вимоги з 01.08.2010 по 02.02.2011 заявлено з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 КАС України, а тому позовні вимоги за вказаний період підлягають залишенню без розгляду на підставі 100 КАС України.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 400,00 грн., які сплачені на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Надія», суд не вбачає підстав для їх компенсації з бюджету виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Частиною першою статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», відповідно до статей 84 - 88 і пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 90-95 і п. 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Згідно із цією постановою, якщо компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок держави встановлений граничний розмір, а саме, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Отже, позивач повинен навести чіткий розрахунок понесених витрат на правову допомогу відповідно до вимог вказаної постанови, що останнім зроблено не було, також не додано оригіналу квитанції, що підтверджує оплату правової допомоги. Одночасно суд звертає увагу на те, що розгляд справи здійснювався у порядку скороченого провадження без виклику сторін та їх представників.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що перерахунок пенсії позивачу необхідно здійснити з 03.02.2011 з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2009 рік.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України на користь позивача підлягає стягненню з державного бюджету судовий збір розмірі 3,40 грн., розмір якого було сплачено при поданні позову до суду.

Керуючись положеннями статей 19, 22, 46 Конституції України, статтями 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та статтями 94, 183-2, 256 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду за період з 01.08.2010 по 03.02.2011 відмовити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва в проведенні у 2010 році перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу за 2007 календарний рік.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до вимог статей 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу за 2009 календарний рік, починаючи з 03.02.2011, з урахуванням виплачених сум.

Присудити на користь ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в розмірі 3,40 грн. (три гривні 40 коп.)

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова згідно із статтею 256 КАС України підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко