Справа № 487/4070/16-а
Суддя: Темнікова А. О.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №487/4070/16а
Провадження№2а/487/151/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2016 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.

при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача КОБЕЛЯЦЬКОГО О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Миколаєві Корінь Віталія Олександровича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що постановою від 29.07.2016 року серії ПС2 №599481 ОСОБА_1 був незаконно притягнутий інспектором патрульної поліції роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Миколаєві Корінь В.О. до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень у зв'язку з проїздом перехрестя на червоний сигнал світлофора. Вказані дії позивач насправді не вчиняв, оскільки рухався через перехрестя вулиці Бузніка та Центрального проспекту у місті Миколаєві з дотримання Правил дорожнього руху по вулиці. Постанова неправомірно, з порушенням низки норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесена на місці вчинення правопорушення. З огляду на викладене позивач просив скасувати оскаржувану постанову.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що жодних правопорушень він не вчиняв, оскільки рухався виключно на зелене світло з дотримання Правил дорожнього руху по вулиці Бузніка та Центрального проспекту у місті Миколаєві. Жодного забороняючого сигналу світлофору позивач не бачив та взагалі не знає, про яке порушення йдеться. Одразу після перетинання ним перехрестя вулиць, автомобіль співробітників патрульної поліції із увімкненими спеціальними сигнальними простроями, проїхав за ним. Це означає, що, якщо він і порушив правила дорожнього руху, те саме зробили співробітники поліції, які до того ж умиканням спеціальних сигнальних пристроїв створили аварійну ситуацію. Відеозапис, на якому зафіксований факт проїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на червоний сигнал світлофору в епоху інформаційних технологій міг бути підроблений поліцією, а отже не є доказом вчинення ним правопорушення. Автомобілі, які рухались в іншому напрямку, теж почали свій рух через перехрестя, а одночасно всі водії порушити правила дорожнього руху не могли.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у місті Миколаєві позовні вимоги не визнав, та заперечував проти їх задоволення, надавши письмові заперечення. В обґрунтування заперечень представник поліції зазначив, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджений належними та допустимими доказами, в тому числі записом з відеореєстратора та безпосередніми спостереженнями співробітників поліції. Під час винесення постанови будь-яких порушень щодо її форми, змісту та порядку складання допущено не було. З огляду на викладене представник відповідача просив відмовити у задоволення позову за необґрунтованістю.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно до п.8.7.3е Правил дорожнього руху червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Судом встановлено, що постановою від 29.07.2016 року інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Миколаєві Корінь Віталієм Олександровичем було визнано винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Підставною притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення пункту 8.7.3.е Правил дорожнього руху яке виразилося у проїзді 29.07.2016 року о 12 годині 30 хвилин перехрестя вулиць Бузніка та Центрального проспекту на забороняючий червоний сигнал світлофора.

Вказана обставина підтверджена записом відеореєстратору , на якому на 04:45-05:00 хвилині зафіксовано факт проїзду перехрестя автомобілем «Fiat regata turbo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 на червоний сигнал світлофору, який забороняє рух. Твердження ОСОБА_1 про те, що даний відеозапис міг бути підроблений жодним чином підтверджені не були, а отже є лише припущенням особи, притягнутої до адміністративної відповідальності.

Запис з відеореєстратору підтверджує факт складення постанови від 29.07.2016 року серії ПС2 №599481 відносно ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства України. Із вказаного запису вбачається, що одразу після зупинки ОСОБА_1 пояснював, що він помилився, та йому здалося, що світлофор переключився на зелене світло. Вказане правопорушення позивач вважав незначним та просив його відпустити.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Аналогічні положення передбачені частиною 3 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376, згіднот якої у випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення №5-рп/2015 року, на яке посилається позивач, було прийнято 26 травня 2015 року (далі за текстом - рішення КСУ №5-рп/2015 від 26.05.2015 року).

Згідно пункту 2.3 рішення КСУ №5-рп/2015 від 26.05.2015 року у частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» №596-VIII від 14.07.2015 року (прийнятого після постановлення рішення КСУ №5-рп/2015 від 26.05.2015 року) частина перша ст. 258 КУпАП доповнена новою частиною такого змісту:

«Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Таким чином, сукупністю досліджених судом належних допустимих доказів, узгоджених між собою, підтверджено факт правомірності притягнення позивача 29.07.2016 року до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у зв'язку з порушенням пункту 8.7.3.е Правил дорожнього руху, у зв'язку з чим підстави для скасування постанови від 29.07.2016 року серії ПС2 №599481, складеної з дотримання вимог КУпАП, відсутні. Сама по собі незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності не є достатньою та беззаперечною обставиною, яка свідчить про відсутність події правопорушення, як вказано ОСОБА_1 Дії позивача були правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки правопорушення є вчиненим з того моменту, коли автомобіль почав рух через перехрестя на забороняючий сигнал світлофору. Посилання ОСОБА_1 про неправомірність накладення на нього адміністративного стягнення у зв'язку з необхідністю розгляду матеріалів за місцем знаходження органу, до компетенції якого віднесено розгляд справи, а не на місці його вчинення, свідчить про суб'єктивне, на власний розсуд, тлумачення позивачем норм чинного законодавства України та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови. З огляду на викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 71, 94, 158-163, 1712 КАС України, ст.ст. 122 ч. 2, 245, 251, 256, 258, 268, 283, 293 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити за необґрунтованістю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Миколаєві Корінь Віталія Олександровича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА