Справа № 820/3285/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

05 вересня 2016 р. Справа № 820/3285/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Лавренчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області, в якому просить суд визнати рішення про застосування фінансових санкцій від 26.08.2015 р. № 14/20-36-21-14, яке винесене відповідачем, нечинним; скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 26.08.2015 р. № 14/20-36-21-14, щодо стягнення з ФО П ОСОБА_1 штрафу у розмірі 6800,00 грн. (шість тисяч вісімсот гривень 00 коп.).

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішення Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 26.08.2015 р. № 14/20-36-21-14 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на письмові заперечення, які надав до суду.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що працівниками сектору кримінальної міліції у справах дітей Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківській області 29.07.2015 року на території Орджонікідзевського району міста Харкова було виявлено та задокументовано факт порушення правил торгівлі в частині продажу особі, яка не досягла 18 років, пива реалізатором торгівельного об'єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з чим складено протокол про адміністративне правопорушення від 29.07.2015 р. ХА № 020351 відносно реалізатора ОСОБА_3(а.с.37-38).

Слід вказати, що як вбачається з протоколу засідання адміністративної комісії при виконкомі Введенської селищної ради від 07.09.2015 року визнано ОСОБА_3 не винною у скоєнні адміністративного правопорушення(а.с.7-8).

З метою застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_1 листом від 05.08.2016 року №66/4274 начальником Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківській області направлено документи відповідачу для вирішення питання по суті(а.с.36).

На підставі листа від 05.08.2015 року та протоколу про адміністративне правопорушення від 29.07.2015 р. ХА № 020351 в.о начальника Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області 26.08.2015 року прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 14/20-36-21-14, щодо стягнення з ФО П ОСОБА_1 штрафу у розмірі 6800,00 грн.(а.с.9).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР.

Згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону України №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до частини четвертої статті 15-3 зазначеного Закону, продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує вказані товари, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Суд зазначає, що суб'єктом відповідальності за порушення приписів статті 153 Закону №481/95-ВР є суб'єкт господарювання, яким організована та проводиться діяльність з продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів.

Відповідно до п. 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Пунктом 6 Порядку № 790 встановлено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону № 481, приймаються, зокрема, керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу державної податкової служби відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством. За приписами п. 8 Порядку № 790, рішення про застосування фінансових санкцій до суб'єкта підприємницької діяльності за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку.

У частині другій статті 17 Закону України №481/95-ВР за порушення вимог статті 15-3 цього ж Закону законодавець передбачив застосування до суб'єкта господарювання фінансових санкцій у вигляді штрафу в сумі 6800,00 грн. Рішення про стягнення штрафів, передбачених цією статтею, уповноважені приймати органи доходів і зборів у межах їх компетенції, визначеної законами України.

В ході розгляду справи судом встановлено, що працівниками сектору кримінальної міліції у справах дітей Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківській області виявлено факт порушення правил торгівлі реалізатором торгівельного об'єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_2

Проте, позивач здійснював підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_3

До того ж, згідно дозволу (ордеру) №07-168к-5420 позивачу надано право здійснювати діяльність до 30.06.2010 року(а.с.49). В подальшому ОСОБА_1 не продовжував термін дозволу (ордеру), що виключає можливість здійснення підприємницької діяльності по об'єкту за адресою АДРЕСА_3

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення про застосування фінансових санкцій від 26.08.2015 р. № 14/20-36-21-14, щодо стягнення з ФО П ОСОБА_1 штрафу у розмірі 6800,00 грн. (шість тисяч вісімсот гривень 00 коп.) прийняте Східною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Щодо частини позовних вимог про визнання рішення про застосування фінансових санкцій від 26.08.2015 р. № 14/20-36-21-14, яке винесене відповідачем, нечинним, суд зазначає наступне.

Вимоги про визнання нечинним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень є однорідними позовними вимогами та передбачають один і той самий спосіб захисту прав позивача. Суд звертає увагу на те, що поняття скасування рішення передбачає, тим самим, визнання його нечинним. Отже щодо позовних вимог про визнання нечинним рішення слід відмовити, оскільки дана позовна вимога є похідною.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Також слід звернути увагу на те, що викладена вище позиція суду відображена в рішеннях Вищого адміністративного суду України по справам №К/800/5902/14, №К/800/19206/14, №К/800/10869/13.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про скасування рішення - задовольнити частково.

Скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 26.08.2015 р. №14/20-36-21-14, щодо стягнення з ФО П ОСОБА_1 штрафу у розмірі 6800,00 грн. (шість тисяч вісімсот гривень 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 09 вересня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.