Справа № 2-а/1970/2272/11
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" серпня 2016 р. м. Київ К/800/40009/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Голубєвої Г.К.

Суддів Приходько І.В.

Сіроша М.В.,

при секретарі судового засідання: Ігнатенко О.В.,

розглянувши касаційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 р.

по справі № 2-а/1970/2272/11

за позовом Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області

до Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об'єднання "Текстерно"

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року Тернопільська ОДПІ звернулася до суду із адміністративним позовом до ВАТ «ТО «Текстерно», з урахування заяв про уточнення та зменшення позовних вимог, про стягнення з рахунків відповідача у банках, які обслуговують цього платника податків та за рахунок готівки, що належить ВАТ «ТО «Текстерно» податкового боргу у сумі 5196547,01 грн., у т.ч. по платежах: 46513,70 грн. комунального податку, 803,65 грн. збору за забруднення навколишнього природного середовища, 2916 грн. податку з власників наземних транспортних засобів, 3333297,06 грн. податку на доходи фізичних осіб.

Справа переглядалась судами неодноразово.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.03.2015 року позов задоволено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 р. скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.03.2015 року та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову з мотивів безпідставності заявлених вимог.

Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 р., як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі постанову суду першої інстанції, оскільки скаржник вважає її такою, що прийнята з правильним застосуванням норм чинного законодавства.

Перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ВАТ «ТО «Текстерно» зареєстроване, як юридична особа та перебуває на податковому обліку у позивача.

Згідно наданого податковим органом у суді апеляційної інстанції розрахунку позовних вимог, у відповідача станом на 31.01.2015 перед бюджетом наявний податковий борг по наступних платежах:

- 2466311,23 грн. по податку з доходів фізичних осіб згідно декларацій від 15.03.2011 №2 та від 17.03.2011 № ;

- 8103,61 грн. по податку з власників транспортних засобів згідно розрахунків від 24.02.2009 №509096, від 23.02.2010 №211618 та уточнюючого звіту від 06.10.2010 №;

- 1813016,60 грн. по земельному податку згідно розрахунків від 20.01.2009 № 502427, від 26.01.2010 № 202477 та уточнюючого розрахунку від 27.09.2010 № 300821, розрахунку від 27.01.2011 № ;

- 803,65 грн. по збору за забруднення навколишнього природного середовища згідно розрахунків від 03.11.2010 № , від 26.01.2011 № ;

- 46513,70 грн. по комунальному податку згідно розрахунків від 09.02.2009 № 504081, від 11.03.2009 № 510791, від 30.04.2009 № 527034, від 13.05.2009 № 550930, від 05.06.2009 №558171, від 15.07.2009 № 581180, від 19.08.2009 № 601898, від 18.09.2009 № 608330, від 15.10.2009 № 625139, від 12.11.2009 № 644930, від 11.12.2009 № 652517, від 18.01.2010 №671208, від 02.03.2010 № 208040, від 03.03.2010 № 212263, від 12.02.2010 № , від 11.05.2010 № , від , від 05.11.2010 № , від 11.01.2011 №7.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що за відповідачем, станом на 31.01.2015, рахується податковий борг в сумі 5196547,01 грн., який ним у добровільному порядку не погашено. При цьому, суд першої інстанції відхилив доводи відповідача про повне погашення податкового боргу за податковими вимогами від 08.10.2001 № 1/4 та від 08.11.2001 № 2/529. Разом з тим, як зазначив суд першої інстанції, згідно облікової картки платника податків, податковий борг відповідача, після надіслання йому вказаних вище податкових вимог, жодного разу у повному обсязі не погашався, а збільшувався.

У той же час, скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що податковим органом під час звернення з даним позовом не було дотримано встановленої законодавчої процедури, що є підставою для відмови у позові.

При цьому судом взято до уваги, що обставини щодо надіслання вказаних вище податкових вимог вже були предметом дослідження у справі № 2а-1970/2472/12 за позовом Тернопільської ОДПІ до ВАТ «ТО «Текстерно» про стягнення податкового боргу, по якій Вищий адміністративний суд України, погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, у своїй ухвалі від 06.10.2014 № К/800/31645/14 вказав, що позивач не надсилав відповідачу податкову вимогу про сплату боргу, а податкові вимоги 2001 року матеріалами справи не підтверджені.

Тернопільська ОДПІ не погодившись із рішеннями судів у вказаній справі зверталась із заявою про їх перегляд Верховним Судом України з підстав неоднакового застосування норм ПК України та КАС України. Однак, постановою Верховного Суду України від 07.07.2015 у задоволенні вказаної заяви відмовлено, з огляду на відсутність неоднакового застосування норм права.

Разом з тим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що вказані висновки судів не можна вважати такими, що зроблені на підставі повно та всебічно досліджених встановлених фактичних обставин справи.

Відповідно до частин другої та третьої статті 159 КАС законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судами попередніх інстанції не були враховані приписи частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно, частинами 4 та 5 цієї статті на суд покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

При цьому необхідно враховувати, що статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також «ЄСПЛ») є обов'язковими для виконання Україною. У статті 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В світлі висновку, викладеному у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника.

Відповідно до вимог частини 4 статті 79 КАС України оригінали письмових доказів, що є у справі, повертаються судом після їх дослідження, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи, або після набрання законної сили судовим рішенням у справі за клопотанням осіб, які їх надали. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Так, в процесі розгляду даної справи судами, відповідно до вимог статті 70 КАС України, серед іншого, не було витребувано та досліджено первинні документи, що підтверджують або спростовують доводи відповідача щодо зменшення податкового боргу до нуля після надіслання йому податкових вимог, а також відсутні мотиви неврахування відповідних доказів, що були надані відповідачем у цій частині.

Враховуючи те, що встановлення зазначених обставин має важливе значення для правильного вирішення справи, слід дійти висновку, що суди обох інстанцій дали передчасну юридичну оцінку встановленим фактичним обставинам справи, а тому ухвалені ними судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ст. 227 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, судові рішення у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.03.2015 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.08.2015 року по справі №2-а/1970/2272/11 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ч. 6 ст. 254 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий (підпис)Голубєва Г.К.
Судді (підпис)Приходько І.В.
(підпис)Сірош М.В.

Ухвала складена у повному обсязі 02.09.2016р.