Справа № 643/2895/16-а
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

05 вересня 2016 р. №643/2895/16-а

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - УПФУ в Московському районі м. Харкова - Лісовицької О.Ю.,

представника відповідача - Київської ОДПІ м. Харкова Головного управляння ДФС у Харківської області - Шрамко М.П.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управляння ДФС у Харківської області про визнання незаконними дій, скасування недоїмки та вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного Управляння ДФС у Харківської області, в якому просить суд визнати дії відповідачів щодо незаконного нарахування недоїмки у сумі 9018,15грн. такими, що суперечать вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, незаконними; визнати дії ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області щодо погашення суми недоїмки за періоди: - за 1 квартал 2013 року в сумі 1184,92 грн.; - за 2 квартал 2013 року в сумі 1194,03 грн.; - за 3 квартал в сумі 1057,77грн., незаконними, т.я. зазначені суми сплачені за іншим призначенням, а погашені суми недоїмки за періоди: - за 1 квартал 2013 року в сумі 1184,92грн.; - за 2 квартал 2013 року в сумі 1194,03грн.; - за 3 квартал 2013 року в сумі 1057,77 грн. - скасувати, враховуючи суми: 845,90грн. - сплата ЄСВ від 10.04.2015р. за період лютий, березень 2015 року; 1265,95грн. - сплата ЄСВ від 06.07.2015р. за 2 квартал 2015р.; 1323,47 грн. - сплата ЄСВ від 25.09.2015р. за 3 квартал 2015 року за призначенням їх сплати; недоїмку в сум 9018,15 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2015р. № Ф-1628-23, наданої ДПІ Московського району м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області вважати незаконно нарахованою - скасувати.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що за періоди з 10.04.2015 р. по 25.09.2015 p. позивачем сплачено єдиний соціальний внесок у загальній сумі - 3436,72 грн., вказана сума була направлена ГУДФС у Харківській області на погашення суми недоїмки у порядку календарної черговості їх виникнення без згоди позивача. Так, були погашені суми недоїмки за 1 квартал 2013 р. у розмірі 1184,92 грн. (повністю) , за 2 квартал 2013 р. у розмірі 1194,03 грн. ( повністю) та за 3 кварта 2013 р. у сумі 1057,77 грн. (частково), а загальна сума боргу позивача по єдиному соціальному внеску станом на 31.10.2015 р. становить 9018,15 грн. Позивач вказує на те, що на момент виникнення спірних правовідносин знаходилася на спрощеної системі оподаткування, на 3 групі, ставка оподаткування 5% до доходу. Згідно Податкового кодексу України підприємці ( ФОП), які перебувають на спрощеній системі оподаткування, 3 група, ставка оподаткування 5% до доходу, не сплачують єдиний податок в випадку відсутності доходу від підприємницької діяльності. Отже, якщо відсутній дохід, то відсутня підприємницька діяльність, тому згідно Податкового кодексу України не сплачується єдиний податок, з чого слідує, що відсутні будь-які зобов'язання щодо сплати єдиного соціального внеску, оскільки лише діяльність, яка пов'язана з отриманням доходу, є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Таким чином, позивач вважає дії відповідачів тами, що порушують її права.

Від начальника Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова Саніної Т.О., через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що позивач помилково вважає, що коли відсутній дохід від підприємницької діяльності, єдиний внесок не повинен сплачуватися. При цьому відповідач стверджував, що єдиний внесок нарахований позивачу правомірно.

Представник відповідача Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управляння ДФС у Харківської області - Шрамко М.П. в письмових запереченнях проти позову заперечувала зазначивши, що відповідно п.3, п.6 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. В зв'язку з вищевикладеним погашена сума недоїмки за періоди: за перший квартал 2013 року в сумі 1184,92 грн.(повністю); за другий квартал 2013 року в сумі 1194,03 грн.(повністю); за третій квартал 2013 року в сумі 1057,77 грн.( частково, до повного погашення періоду необхідно доплатити 136.26 грн.). Вважає, що оскаржуване рішення було прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормативними актами України, тому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова - Лісовицька О.Ю., у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини.

Представник відповідача Київської ОДПІ м. Харкова Головного управляння ДФС у Харківської області - Шрамко М.П., у судовому засіданні також заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини наведені у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 на момент виникнення спірних правовідносин зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, знаходиться на спрощеної системі оподаткування, обліку та звітності, згідно наданої до податкового органу заяви на право застосування спрощеної системи оподаткування, діяльність здійснює на 3 групі, ставка оподаткування 5% до доходу, згідно довідки ДПІ Московського району від 18.10.2013 р.

Також, згідно вказаної довідки, відповідно карток особливих рахунків за періоди з 01.01.2013 р. по 30.09.2013 р. єдиний податок ОСОБА_1 не сплачувався.

Згідно картки особового рахунку платника фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування (34,7 %), у ОСОБА_1 станом на 30.09.2013 обліковувалась недоїмка по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 2378,95 грн., в тому числі за 1 квартал 2013 року у розмірі 1184,92 гри, за II квартал 2013 року у розмірі 1194,03 грн.

На підставі особового рахунку та відповідно до п.4 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" Управлінням пенсійного фонду було сформовано вимогу про сплату недоїмки №Ф- від травня 2013 р. ну суму 1184,92 грн., яка була оскаржена ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області .

Рішенням начальника Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 19.06.2013 р. № 9702/30-03/2 про результати розгляду заяви про узгодження вимоги скаргу було задоволено частково - вимогу про сплату боргу №Ф-2369 від 24.05.2013 р. скасовано з підстав недотримання форми вимоги та направлено нову вимогу № Ф-2369 від 19.06.2013 р. на суму 1184,92 грн.

Рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.07.2013 р. №9547-07/20 скарга позивача залишена без розгляду, оскільки подана з порушенням порядку і строків оскарження.

Також, на підставі особового рахунку та відповідно до п.4 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова було сформовано вимогу про сплату недоїмки №Ф-2369 від 01.08.2013 в сумі 2378,95 грн.

Доказів оскарження вказаної вимоги до суду сторонами не подано.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

09.10.2013 Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова подало до Московського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ заяву про примусове виконання вимоги про сплату боргу №Ф-2369 від 01.08.2013 в сумі 2378,95 грн. з ФОП ОСОБА_1

Постановою старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 26.12.2014 вказану вимогу було повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю в боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

З 11 серпня 2013 року набрав чинності Закон України від 04.07.13 № 406-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи", відповідно до якого функції адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування з 01 жовтня 2013 року покладено на органи Міністерства доходів і зборів.

У зв'язку з цим Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова передано до ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області картки особових рахунків платників єдиного внеску та списки боржників по фізичним особам-підприємцям станом на 30.09.2013 року.

Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управляння ДФС у Харківської області, на підставі картки особового рахунку, була сформована податкова вимога №Ю-1628-23 від 11.11.2015 року про сплату недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 9018,15 грн.

Не погодившись з діями відповідачів щодо нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску та прийнятою вимогою №Ю-1628-23 від 11.11.2015 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» N 2464-VI від 08.07.2010 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2464).

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п.1 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування згідно п.4 частини першої ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується, зокрема, для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Пунктом 5 частини першої ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що мінімальний страховий внесок це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата і дохід, та підлягає сплаті щомісяця.

Положеннями ч. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, що діяла на час нарахування єдиного внеску) встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпункті 3 пункту 1 розділу II Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 року(далі- Інструкція), які обрали спрощену систему оподаткування врегульоване п. 6 розділу IV цієї Інструкції, відповідно до якого зазначена категорія платників самостійно для себе обчислює суму єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць, незалежно від отримання доходу (прибутку).

Платники сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платники можуть сплачувати єдиний внесок у вигляді авансового платежу в розмірі, який самостійно визначили, до 20 числа кожного місяця поточного кварталу. При цьому суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Станом на 05.09.2016 р. до ДПІ зараховано єдиного внеску 3436,72 грн. (сплачено позивачем), а саме:

845,30 грн. зараховано 10.04.2015 року;

1267,95 грн. зараховано 06.07.2015 року;

1323,47 грн. зараховано 25.09.2015 року.

Станом на 01.10.2013 р. Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова передало до ДПІ заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 2378,95 грн.

Відповідно до п. 6 розділу IV Інструкції контролюючим органом донараховано єдиного внеску у вигляді авансових платежів, а саме:

по строку сплати 21.10.2013 за 3 квартал 2013 року у загальному розмірі 1194,03 грн.;

по строку сплати 20.01.2014 за 3 квартал 2013 року - 1218,67 грн.;

по строку сплати 22.04.2014 за 1 квартал 2014 року -1267,95 грн.;

по строку сплати 21.07.2014 за 2 квартал 2014 року - 1267,95 грн.;

по строку сплати 20.10.2014 за 3 квартал 2014 року - 1267,95 грн.;

по строку сплати 20.01.2015 - за 4 квартал 2014 року (жовтень 2014 року) - 422,65 грн.;

по строку сплати 20.04.2015 за 1 квартал 2015 року (лютий, березень 2015 року)-845,30 грн.;

по строку сплати 20.07.2015 за 2 квартал 2015 року - 1267,95 грн.;

по строку сплати 19.10.2015 за 3 квартал 2015 року - 1323,47 грн.

Судовим розглядом встановлено, що за період з 10.04.2015 по 25.09.2015 ФОП ОСОБА_1 частково сплачено єдиного соціального внеску у загальній сумі 3436,72 грн. (платіжні доручення від 10.04.2015 на суму 845,30 грн., від 06.07.2015 на суму 1267,95 грн. та від 25.09.2015 на суму 1323,47 грн.).

На теперішній час зобов'язання з єдиного внеску не сплачені в повному обсязі та складають 9018,15 грн.

Згідно п. 6.2 Інструкції № 455 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках, зокрема, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом (п. 6.3 Інструкції № 455).

З матеріалів справи, вбачається, що Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управляння ДФС у Харківської області була сформована податкова вимога №Ю-1628-23 від 11.11.2015 року про сплату недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 9018,15 грн. , яка була отримана відповідачем 21.11.2015 року, згідно поштового повідомлення про вручення.

Згідно п. 6.4 Інструкції № 455 вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі або відокремленому підрозділу, якщо її передано службовій особі такого платника під підпис або надіслано Листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до вимог ч. 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки. У випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

З матеріалів справи вбачається, що не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідача позивач оскаржив його в адміністративному порядку шляхом подання скарг до Головного управляння ДФС у Харківської області та Державної фіскальної служби України.

Рішенням Головного управляння ДФС у Харківської області вимогу ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 11.11.2015 №Ф-1628-23 залишено без змін.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 05.02.2016 року скарга позивача залишена без розгляду в зв'язку з пропущенням строків оскарження.

Суд критично ставиться, до посилань позивача як на підставу неправомірності дій податкового органу на погашення ГУДФС у Харківській області суми недоїмки у порядку календарної черговості їх виникнення без згоди позивача та без здачі звітності, з наступних підстав.

В судовому засіданні позивач зазначила, що з жовтня 2014 року було припинено підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця із зняттям її з обліку платника податків (15.01.2015 р. у ДПІ), проте через місяць позивач знову відкрила та зареєструвала підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця ( дата взяття на облік 14.02.2015 р.) із зняттям з обліку платника податків (12.11.2015 р. у ДПІ). Саме за цей період, коли вона знаходилася вже на 2-й групі оподаткування та ставка платника єдиного податку складала 20% до розміру мінімаль ної заробітної плати, вона сплатила єдиний внесок за І квартал - 845,95 грн. ( 422,65 грн. за лютий місяць 2015 р. + 422,65 грн. за березень місяць 2015 р. = 845,95 грн.) та за II квартал -1267,95 грн. ( за квітень, травень, червень 2015 p.); III квартал -1323,47 грн. (за липень, серпень, вересень 2015 p.), що дорівнює сумі 3436,72 грн. сплати єдиного внеску за вказаний період. Отже, позивач сплатила єдиний внесок за новий період, з моменту відкриття повторно підприємницької діяльності та вважає, що відсутність доходу від підприємницької діяльності у 2013 році є підставою для не сплати єдиного внеску.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно п. 3, п.6 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Таким чином, податковим органом, у відповідності до норм чинного законодавства була погашена сума недоїмки за періоди:

за перший квартал 2013 року в сумі 1184,92 грн. повністю;

за другий квартал 2013 року в сумі 1194,03 грн. повністю;

за третій квартал 2013 року в сумі 1057,77 грн. частково (до повного погашення періоду необхідно доплатити 136.26 грн.).

Доводи позивача про те, що відсутність доходу від підприємницької діяльності (дорівнює нулю) є підставою для не сплати єдиного внеску, суд вважає помилковими, оскільки вимогами п. 4 частини другої ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування .

При цьому, щодо фізичних осіб-підприємців, які обрали право на відпустку відповідно до пп. 298.3.2 п. 298.3 ст. 298 Податкового кодексу України та в других можливих випадках (відсутність доходу платників єдиного податку третьої групи) звільнення від сплати за себе єдиного внеску діючим законодавством не передбачено.

Аналізуючи вище викладені норми законодавства, суд приходить до висновку, що позивач, як фізична особа-підприємець зобов'язаний у порядку та строки, встановлені Законом сплачувати єдиний внесок навіть у випадку відсутності доходу від підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 12 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Згідно ч.1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, оцінюючи дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управляння ДФС у Харківської області на відповідність критеріям, зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що при нарахуванні недоїмки зі сплати єдиного внеску та прийнятті спірної вимоги, відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі, як суб'єкти владних повноважень надали до суду достатні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управляння ДФС у Харківської області про визнання незаконними дій, скасування недоїмки та вимоги про сплату боргу - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 12 вересня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.