Справа № 813/8438/14
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 р. Справа № 876/3704/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Попка Я.С.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представника позивача Стецюка Ю.О.,

представника відповідача Боднар Л.Б.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2016 року по справі № 813/8438/14 за позовом Приватного транспортно-експедиційного підприємства "Автотрансекспедиція" до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС України у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне транспортно-експедиційне підприємство "Автотрансекспедиція" звернулося в суд з позовом, яким просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26 серпня 2014 року №, № та від 30 жовтня 2014 року №.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС України у Львівській області постанову суду першої інстанції оскаржила, подала апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що проведеною перевіркою з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин позивача із контрагентами, встановлено неналежне оформлення документами правочини між позивачем та його контрагентами за перевіряємий період, в результаті чого, такі правочини не спричинили реального настання юридичних наслідків. Згідно даних отриманої та використаної при перевірці позивача податкової інформації, його контрагенти не знаходяться за юридичними адресами, не мають відповідних ресурсів для здійснення господарської діяльності та надання послуг.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги, а представник відповідача підтримала їх.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ДПІ у Залізничному районі м. Львова проведено позапланову виїзну перевірку ПТЕП «Автотрансекспедиція» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин із ПП «Імпел ЛТД» за період листопад, грудень 2011 року, ПП «Сьомий день» за період березень, травень 2011 року, ТзОВ «ТГ Євроінвест» за період серпень 2011 року, ТзОВ «ТД «Енергокомфорт» за період червень 2013 року, ТзОВ «Транслем» за період січень, лютий 2014 року, ТзОВ «ПКФ ВостокТрейд» за період січень лютий 2014 року, за результатами якої складено акт № 1738/13-03-22-04/25544907 від 07 серпня 2014 року.

Листом ДПІ у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області від 22.08.2014 №12560/10/13-03-22-04-09/499 внесено зміни до акту перевірки та визначено порушення: 1) завищення валового доходу та доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування, а саме: п. 135.1., п. 135.2., п. 135.3. ст. 135 Податкового кодексу України, встановлено завищення доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування по транзитних операціях з реалізації послуг, попередньо придбаних у ТзОВ «ТГ Євроінвест» та ТзОВ «ТД Енергокомфорт» на загальну суму 11500 грн. в т.ч. за 3 квартал 2011 р. в сумі 10833,33 грн., за 2 квартал 2013 року в сумі 666,67грн.; 2) завищення валових витрат та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, а саме: в порушення п.п. 14.1.27. п.14.1. ст. 14, п. 44.1., п. 44.3. ст. 44, п. 138.2. ст. 138, п.п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 Податкового кодексу України, встановлено завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування всього на загальну суму 188300 грн., а саме по операціях з придбання послуг у ПП «Сьомий День» у 1 та 2 кварталі 2011 р. на суму 63300 грн., у ТзОВ «ТГ Євроінвест» у 3 кварталі 2011 року на суму 10000 грн., у ПП «Імпел ЛТД» у 4 кварталі 2011 р. на суму 114500 грн., у ТзОВ «ТД Енергокомфорт» у 2 кварталі 2013 року на суму 500 грн.; 3) завищення суми податкових зобов'язань, а саме: в порушення п. 185.1. ст. 185, п. 187.1. ст. 187, п. 188.1. ст. 188 Податкового кодексу України завищено податкове зобовязання з податку на додану вартість по операціях з реалізації послуг покупцям, попередньо придбаних у ТзОВ «ТГ Євроінвест», ТзОВ «ТД Енергокомфорт», ТзОВ «ПКФ ВостокТрейд», ТзОВ «Транслем», які фактично не здійснювались в межах господарської діяльності ПТЕП «Автотрансекспедиція» всього у сумі 3 556, 66 грн., зокрема: за серпень 2011 р. в сумі 2 166, 67 грн.; за червень 2013 р. в сумі 133, 33 грн.; за січень 2014 року в сумі 533, 33 грн.; за лютий 2014 р. в сумі 733, 33 грн.; 4) завищення суми податкового кредиту, а саме: в порушення п. 198.1., п. 198.2., п. 198.3., п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України ПТЕП «Автотрансекспедиція» завищено податковий кредит за період, що перевірявся, по операціях з придбання послуг без реального факту вчинення господарської операції у ТзОВ «ТГ Євроінвест», ТзОВ «ТД Енергокомфорт», ТзОВ «ПКФ ВостокТрейд», ТзОВ «Транслем» на загальну суму 38 726, 67 грн., зокрема: за березень 2011 р. на суму 8460 грн.; за травень 2011 р. на суму 4 200 грн.; за серпень 2011 р. на суму 2 000 грн.; за листопад 2011 р. на суму 14 000 грн.; за грудень 2011 р. на суму 8 900 грн.; за червень 2013 р. на суму 100 грн.; за січень 2014 р. на суму 416, 67 грн.; за лютий 2014 року на суму 650 грн.

Контролюючим органом на підставі вказаного акту та змін до акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 26 серпня 2014 року № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 34 350, 00 грн., у т.ч. 22 900, 00 грн. за основним платежем і 11450,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; від 26 серпня 2014 року № , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 114 500, 00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржено позивачем в порядку адміністративного оскарження, що підтверджується копією рішення ГУ Міндоходів у Львівській області від 28.10.2014 року № 25461/10/13-01-10-08-05/1611 та рішення ДФС України від 18.11.2014 року № 6987/6/99-99/0-01-25.

30.10.2014 року контролюючим органом на підставі акта перевірки від 07 серпня 2014 року № 1738/13-03-22-04/25544907, змін до акту перевірки та, з врахуванням рішення ГУ Міндоходів у Львівській області від 28.10.2014 року № 25461/10/13-01-10-08-05/1611, прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу також додатково зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 63 300, 00 грн..

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно з п. 135.2 ст. 135 ПК України, доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 135.4.1 п. 135.4 ст. 135 ПК України, дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

Згідно з п. 146.13 ст. 146 ПК України, сума перевищення доходів від продажу або іншого відчуження над балансовою вартістю окремих об'єктів основних засобів та нематеріальних активів включається до доходів платника податку, а сума перевищення балансової вартості над доходами від такого продажу або іншого відчуження включається до витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 ПК України, до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: а) загальні корпоративні витрати, в тому числі організаційні витрати, витрати на проведення річних та інших зборів органів управління, представницькі витрати; б) витрати на службові відрядження й утримання апарату управління підприємством (у тому числі витрати на оплату праці адміністративного апарату) та іншого загальногосподарського персоналу; в) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона); г) винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності; ґ) витрати на оплату послуг зв'язку (пошта, телеграф, телефон, телекс, телефакс, стільниковий зв'язок та інші подібні витрати); д) амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання; е) витрати на врегулювання спорів у судах; є) плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків; ж) інші витрати загальногосподарського призначення.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг чи дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 201.1. ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує нормам Податкового кодексу України.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами також визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року №168/704.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Понесені витрати на купівлю товарів (робіт, послуг) повинні оформлятися відповідними документами, які б підтверджували фактичне відвантаження таких товарів, виконання тих чи інших робіт (послуг).

У листі від 02.06.2011 року №742/11/13 -11 Вищий адміністративний суд України звернув увагу на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З врахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як встановлено судом, основним видом економічної діяльності ПТЕП «Автотранекспедиція» є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, кількість працюючих осіб підприємства складає 25 осіб, серед яких 15 осіб менеджери з логістики, зокрема до компетенції яких входить організація міжнародних і внутрішніх перевезень, побудова та ведення логістичних маршрутів, координація і контроль переміщення вантажу на всіх етапах шляху. Дані фахівці визначають вартість перевезень, беруть участь у підборі транспортних компаній, здійснюють моніторинг ринку транспортних послуг. Обов'язки менеджерів з (транспортної) логістики включають взаємодію з митними брокерами та органами сертифікації, ведення товарно-транспортної документації, складання звітів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач мав фінансового-господарські відносини з ПП «Імпел ЛТД» за період листопад, грудень 2011 року, ПП «Сьомий день» за період березень, травень 2011 року, ТзОВ «ТГ Євроінвест» за період серпень 2011 року, ТзОВ «ТД Енергокомфорт» за період червень 2013 року, ТзОВ «Транслем» за період січень, лютий 2014 року, ТзОВ «ПКФ ВостокТрейд» за період січень лютий 2014 року на підставі: - договору на надання маркетингових послуг без номера від 2 грудня 2010 року з ПП «Сьомий день», на виконання такого було складено акт від 31.03.2011 року про отримання позивачем маркетингових послуг на суму 50760,00 грн. з ПДВ, виписано податкову накладну № 70 від 31.03.2011 р. на суму 50760,00 грн. з ПДВ, здійснено оплату за маркетингові послуги в сумі 50760,00 грн. з ПДВ згідно рахунку-фактури № СФ-0310307 від 31.03.2011 року, що підтверджується копією банківської виписки; складено акт 05.05.2011 року про отримання позивачем маркетингових послуг на суму 25200,00 грн. з ПДВ, виписано податкову накладну № 19 від 05.05.2011 року на суму 25200,00 грн. з ПДВ, здійснено оплату за маркетингові послуги в сумі 25200,00 грн. з ПДВ згідно рахунку-фактури б/н від 05.05.2011 року, що підтверджується копією банківської виписки, складено звіт про надання маркетингових послуг згідно вказаного договору від 05.05.2011 року; - спрощеної форми договору в порядку ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, про надання рекламних послуг з ПП «Імпел ЛТД», що підтверджується складанням акту № ОУ-0261206 , № ОУ-0291104, згідно якого позивачем отримано рекламні послуги на суму 53400,00 грн. з ПДВ та на суму 84000,00 грн. з ПДВ відповідно, виписано податкову накладну № 169 від 26.12.2011 р. на суму 53400,00 грн. з ПДВ та № 109 від 29.11.2011 року на суму 84000,00 грн. з ПДВ, здійснено оплату за маркетингові послуги, що підтверджується копією банківських виписок у відповідних розмірах, складено звіт про виконану роботу з проведення рекламних заходів за період з 01.11.2011 по 31.12.2011 року ; - договору № 5052-11-Т про надання транспортних послуг від 25.08.2011 р. з ТзОВ «ТГ Євроінвест», на виконання такого договору було складено акт № ОУ-0000030, виписано ТТН № 189 від 22.08.2011 року, виписано податкову накладну 25.08.2011 р. № 10, здійснено оплату за транспортні послуги в сумі 6200,00 грн. з ПДВ, що підтверджується копією банківської виписки; - договору № 5155-11-Т про надання транспортних послуг від 30.08.2011 р. з ТзОВ «ТГ Євроінвест», на виконання такого договору було виписано ТТН № 197 від 30.08.2011 р., складено акт № ОУ-0000033 , виписано податкову накладну від 30.08.2011 р. № 14, здійснено оплату за транспортні послуги в сумі 5 800, 00 грн. з ПДВ, що підтверджується копією банківської виписки; - договору перевезення № 3459-13-Т від 06.06.2013 року з ТзОВ «ТД Енергокомфорт», на виконання такого було виписано ТТН № І-1710 від 6 червня 2013 року , складено акт № ОУ-0000339 , виписано податкову накладну 07.06.2013 р. № 13 , здійснено оплату за транспортні послуги в сумі 600,00 грн. з ПДВ, що підтверджується копією банківської виписки; - заявки про надання транспортних послуг № 797-14-Т від 14.02.2014 р. до Договору № 493/14 від 14.02.2014 р. з ТзОВ «Транслем» на виконання такої було складено акт № 8011 від 17.02.2014 р., виписано податкову накладну 17.02.2014 р. № 8011, виписано ТТН згідно якої вантажовідправником є ТзОВ «Акку-енерго», укладено 03.03.2014 р. договір № 03034 про уступку права вимоги, здійснено оплату за транспортні послуги в сумі 3900,00 грн. з ПДВ, що підтверджується копією банківської виписки ; - заявки про надання транспортних послуг № 395-14-Т від 28.01.2014 р. до договору № 308/14 АТЕ від 29.01.2014 р. з ТзОВ «ПКФ Восток Трейд», на виконання такої було виписано ТТН № Р70 від 29 січня 2014 року, складено акт № ОУ-300106 від 30 січня 2014 р., видано податкову накладну 30.01.2014 року № 4253, здійснено оплату за транспортні послуги в сумі 2500,00 грн. з ПДВ, що підтверджується копією банківської виписки.

Вище вказані договори перевезення та заявки були укладені з перевізниками вантажів на виконання інших договорів із замовниками позивача таких перевезень вантажів, а саме: згідно з договором транспортного експедирування № 204/14 від 16.01.2014 р. з ТзОВ «МІРА будматеріали», договору транспортного експедирування № 40/14 від 10.01.2014 р. з ТзОВ «Акку-енерго», договору транспортного експедирування № 26/14АТЕ від 08.01.2014 р. з ТзОВ «БІОВАК Україна».

На підтвердження реальності виконання правочинів з транспортних послуг та експедирування товарів, позивачем надано належні первинні документи: договори, заявки, відповідні податкові та товарно-транспортні накладні та банківські виписки, які дають можливість встановити зміст і обсяг наданих послуг, характеристики кількісних показників та їх ціновий вираз.

Слід зазначити, що викладені в акті перевірки № 1738/13-03-22-04/25544907 від 07.08.2014 року та зміни до акту перевірки обставини порушень позивачем податкового законодавства сформовані не на підставі аналізу первинної документації, зауважень до змісту та оформлення документів бухгалтерського та податкового обліку позивача, а на підставі аналізу актів інших податкових органів про перевірки або не можливості звірки контрагентів позивача. Однак, такі акти самі по собі не можуть бути підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Відповідно до ст.ст.46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Якщо контрагенти позивача в подальшому не дотримувалися у своїй діяльності законодавчих норм це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них. Зазначені обставини не є підставою для нарахування позивачу додаткових платежів у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо віднесення сплачених сум до валових витрат, валових доходів та податкового кредиту і має всі необхідні для цього документальні підтвердження.

Доказів на підтвердження того, що позивач був обізнаний щодо неправомірної, на думку податкового органу, діяльності його контрагентів, прямої чи опосередкованої причетності до такої діяльності з метою отримання податкової вигоди не надано відповідачем. Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватись саме до цієї особи.

Посилання відповідача на відсутність реального характеру зазначених правочинів через неспроможність контрагенту його виконання у зв'язку з відсутністю належних ресурсів, є лише припущенням. Відповідачем не доведено кількість працівників контрагента та конкретно визначених ресурсів, які повинні були бути у контрагента для виконання передбачених вказаними договорами операцій, а тому такі посилання є необґрунтованими.

Крім того, слід зазначити, що по даних податкових повідомленнях-рішеннях від 26 серпня 2014 року №, № та від 30 жовтня 2014 року № вже давалася правова оцінка, зокрема, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 січня 2016 року касаційну скаргу Приватного транспортно-експедиційного підприємства "Автотрансекспедиція" задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2015 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду (а.с.26-31).

У відповідності до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС України у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2016 року по справі № 813/8438/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Я.С. Попко

Повний текст ухвали виготовлено 09 вересня 2016 року.