Справа № 805/2510/16-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/2510/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 р. Справа № 805/2510/16-а

В С Т А Н О В И В:

Позивач зазначив, що вищезазначені суми податкових зобов’язань з податку на додану вартість в розмірі 72 489,10грн. за спірний період були сплачени підприємством своєчасно, що підтверджується платіжними дорученнями.

Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначає, що згідно інтегрованої картки платника податків станом на 01.01.2015року позивач мав несплачений боргу у розмірі 509,33грн.

Згідно приписів п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Тобто, під час сплати позивачем сум податкових зобов’язань, кошти зараховувались згідно з черговістю виникнення податкового боргу.

Просив відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

15 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління ДСНС України у Донецькій області зареєстрований в якості юридичної особи 11.07.2012року, що підтверджується Випискою з ЄДР, знаходиться на податковому обліку у відповідача, що не є спірним в даній справі.

Відповідач – Костянтинівська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області є суб’єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Податковим кодексом України.

Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок підсумкових сум податкових зобов’язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, та перевірка правильності застосування ставок податків і податкових пільг, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок.

Згідно приписів акту перевірки контролюючим органом було встанволено несвоєчасну сплату позивачем узгоджених податкових зобов’язань з податку на додану вартість, а саме:

Таким чином, контролюючим органом були нараховані позивачу штрафні санкції в розмірі 10 відсотків від сплаченої суми боргу з податку на додану вартість в розмірі 7 248,91грн.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачем своєчасно було подано до податкового органу податкову звітність з податку на додану вартість за період з липня 2014року по червень 2015року.

Разом з тим, як вбачається з картки облікового рахунку позивача та пояснень представника відповідача позивач перейшов на облік до відповідача з 15.06.2015року, та станом на 31.12.2014року за позивачем обліковувався податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 509,33грн.

Згідно п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Таким чином, посилаючись на приписи п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України під час сплати позивачем поточних сум податкових зобов’язань, відповідачем кошти зараховувались згідно з черговістю виникнення податкового боргу.

Суд не погоджується з зазначеними висновками контролюючого органу на підставі наступного.

Відповідно до п.76.1, п.76.2 ст.76 Кодексу камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно п. 86.2 ст.86 Кодексу за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України сума податкового зобов’язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Кодексу платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов’язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу (п.126.1 ст.126 Кодексу).

Суд не погоджується з доводами відповідача стосовно зарахування поточних платежів з податку на додану вартість згідно з черговістю виникнення податкового боргу, оскільки штрафні санкції до позивача були застосовані за несвоєчасно сплачені узгоджені суми податкових зобов’язань починаючи з липня 2014року, а податковий борг за підприємством обліковувався з 31.12.2014року, як то зазначено в КОР та запереченнях до позову.

Також, суд звертає увагу на те, що в якості перевіряємого періоду своєчасності сплати позивачем податку на додану вартість, контролюючим органом зазначений вересень-грудень 2014року та січень-червень 2015року, проте штрафні санкції за несвоєчасність сплати узгоджених податкових зобов’язань застосовані до позивача почианючи з липня 2014року, тобто поза межами перевіряємого періоду перевірки.

Разом з тим, судом досліджений акт перевірки в частині використаних під час перевірки документів, а саме: облікова справа платника, декларації з податку на додану вартість за вересень – грудень 2014року, січень – червень 2015року з додатками; КОР платника за 2014-2015роки.

Отже, під час перевірки податкова звітність позивача з податку на додану вартість за липень 2014року та серпень 2014року податковим органом не досліджувалась, тому штрафні санкції за несвоєчасну сплату зазначених зобов’язань контролюючим органом застосовані до позивача неправомірно.

Частиною 1 статті 134 ГК України встановлено, що суб'єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Тобто платник податків, який є суб’єктом господарювання, має право розпоряджатися належним йому майном, зокрема коштами, на свій розсуд. Право розпоряджатися своєю власністю гарантоване також статтею 41 Конституції України.

Розпорядження коштами полягає у їх переказі із застосуванням платіжних інструментів, які передбачені Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Одним з таких інструментів є платіжне доручення. Це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (п. 1.30 ст. 1 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Відповідно до п. 17.1 зазначеного вище Закону форми розрахункових документів та їх реквізити встановлюються Національним банком України.

Так, постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. N 22 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 р. за N 377/8976) затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті. Одним з реквізитів платіжного доручення, які передбачені п.3 цієї Інструкції є «Призначення платежу». Згідно з п.3.8 зазначеної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Таким чином, якщо перерахування коштів відбувається за допомогою платіжного доручення, воля власника коштів щодо визначення підстав їх перерахування відображається у реквізиті «Призначення платежу» цього документу.

Згідно акту перевірки та розрахунку штрафних санкцій по податку на додану вартість, штрафні санкції були розраховані відповідачем виходячи по – перше з несвоєчасності сплати позивачем узгоджених сум грошових зобов’язань за період, що був поза межами перевіряємого періоду перевірки, по – друге відповідачем не надано суду доказів наявності у позивача боргу станом на липень 2014року, а лише зазначено про наявність податкового боргу у розмірі 509,33грн. станом на 31.12.2014року, та по-третє – не враховано підстави перерахування коштів на погашення поточних грошових зобов’язань платника податків, що зумовляє додаткове податкове навантаження на платника.

Тобто, неналежний розрахунок сум штрафних санкцій з податку на додану вартість призвів до невідповідності висновків контролюючого органу фактичним обставинам справи.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що податковим органом неправомірно винесено спірне податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кірієнко В.О.