Справа № 814/153/16
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/153/16

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Жука С.І.

- Семенюка Г.В.

при секретарі - Алексєєвої Н.М.

за участю представника апелянта - Іващенко А.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту також - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернувся до Первомайської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі по тексту також - ОДПІ, відповідач) із позовом, в якому, зазначивши про незаконність оспорюваних рішень, просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.10.2015р. №, № про визначення зобов'язань з податку на додану вартість.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Судом здійснено заміну сторони у даному провадженні, а саме замінено відповідача Первомайську ГУ ДФС у Миколаївській області на Южноукраїнську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Миколаївській області у зв'язку з реорганізацією.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 24.09.2015р. по 30.09.2015р. посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства та іншого законодавства під час здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ "Зеленецьке" () за квітень-червень 2014 р., у зв'язку з отриманням ОДПІ постанови слідчого ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області від 19.03.2015 р. про призначення позапланової документальної перевірки ФОП ОСОБА_3, яка винесена в рамках розслідування кримінальної справи №0000031 внесеної до ЄРДР 06.06.2014 р. за ст. 205 ч. 2 Кримінального кодексу України відносно ТОВ "Зеленецьке" з врахуванням акта перевірки Хотинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернівецькій області від 03.03.2015 р. №319/2200/30795974 про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Зеленецьке" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період липень 2011 р. по вересень 2014 р.

За результатами перевірки позивача 07.10.2015р. ОДПІ складено акт № 702/172/НОМЕР_1, згідно із висновками якого встановлено відсутність господарських операцій по Договору поставки № 12/2014 на поставку сої укладеного між ТОВ "Зеленецьке" та ФОП ОСОБА_3 та порушення ФОП ОСОБА_3 п.198.1, 198.3, 198.4 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму податку на додану вартість в сумі 155910 грн., у т.ч.: за квітень 2014 р. в сумі 74 910 грн.;за червень 2014 р. 81000 грн., (з них зменшено від'ємне значення 6865 грн. та донараховано ПДВ в сумі 74135 грн.).

На підставі встановлених в ході перевірки обставин відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 22.10.2015р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ на суму 223567,50 грн. (149045 грн. за основним платежем, 74522,50 грн. за штрафними санкціями), № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 6865 грн.

Підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень слугував висновок акта перевірки Хотинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернівецькій області від 03.03.2015 р. №319/2200/30795974 про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Зеленецьке" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період липень 2011 р. по вересень 2014 р., згідно з яким у ТОВ "Зеленецьке" відсутні підтвердження господарських операцій за квітень 2014 року та червень 2014 р. по ФОП ОСОБА_3 Крім того відповідач посилався у акті перевірки на відсутність довіреностей на отримання продукції від ТОВ "Зеленецьке" та документів, що свідчили б про подальшу реалізацію сої або його використання в господарській діяльності позивача.

При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку щодо правомірності позовних вимог позивача та необхідності їх задоволення.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно договору поставки №12/2014 від 05.03.2014 укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Зеленецьке», а саме п.6.1 покупець (ФОП ОСОБА_3) зобов'язується протягом 1 дня з моменту відвантаження товару (сої) відправити на адресу продавця (ТОВ «Зелененецьке) належним чином оформлену довіреність на отримання товару.

Проте, зазначені довіреності, які були передбачені як Наказом Мінстату України № 192 від 21.06.1996. так і умовами договору до перевірки та до суду ФОП ОСОБА_3. не були надані.

Також, до перевірки та до суду першої інстанції не надано сертифікат якості, який перебачений п. 3.1 договору поставки №12/2014 від 05.03.2014.

До перевірки та до суду першої інстанції ФОП ОСОБА_3 не було надано видаткових накладних виписаних ТОВ «Зеленецьке» та підписаних ОСОБА_4 Відповідно до копій товарно-транспортних накладних вантаж здав також ОСОБА_4 Податкові накладні виписані від ТОВ «Зеленецьке» підписані ОСОБА_4

Проте, віповідно до протоколу допиту ОСОБА_4: на початку грудня 2013 року ОСОБА_4 випадково зустрівся із його знайомим ОСОБА_5, який проживає у М.Чернівцях. При яких обставинах він з ним познайомився не пам'ятає. Під час розмови з останнім розказав йому, що на даний час не працює і потрібна робота. ОСОБА_5 запропонував йому стати директором ТОВ "Зеленецьке", яке займається сільським господарством, а саме вирощуванням сої.

Всі документи: статутні, реєстраційні та печатка ТОВ "Зеленецьке" знаходились у ОСОБА_5 Ніяких рішень по підприємству ОСОБА_4 не приймав.

Колегія суддів вважає, що останнє свідчить про відсутність фактичного здійснення господарських операцій між Фоп ОСОБА_3 та ТОВ «Зеленецьке.

Колегія суддів також наголошує на тому, що ФОП ОСОБА_3 отримав товар від контрагента, однак доказів того, що цей товар був переданий саме ТОВ «Зеленецьке» відсутні.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПКУ, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПКУ, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Проте, ФОП ОСОБА_3 документи, що свідчили б про подальшу реалізацію сої або його використання в господарській діяльності, до перевірки або до суду першої інстанції не надано.

Згідно п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст..1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Ч. 4.1 ст 9. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З огляду на положення пп. 14.1.27 п. 14.1. ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За змістом пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг, робіт) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та формування витрат є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Аналіз зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення таких операцій всіма необхідними документами первинного бухгалтерського обліку.

Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару.

Колегія суддів вважає, що факт того, що ОСОБА_4 не підписував первинні документи по господарським операціям з позивачем, про що свідчить експертний висновок наданий до суду апеляційної інстанції, дає змогу вважати, що вищевказані господарські операції між позивачем та ТОВ «Зеленецьке» мали формальний характер та не можуть слугувати підставою для формування податкового кредиту.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірними дії податкового органу та вважає обґрунтованими їх висновки на підставі перевірки позивача по господарським операціям з ТОВ «Зеленецьке».

Отже, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судова колегія, діючи в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням ст.ст.11,162 КАС України та на підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України, вважає, що постановлене рішення підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 202,207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,- скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 08 вересня 2016 року

Суддя-доповідач: Потапчук В.О.

Судді: Жук С.І.

Семенюк Г.В.