Справа № 813/1940/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року справа № 813/1940/16

зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Львівській області №С-8/06/17-2016 від 26.05.2016 у наданні позивачу статусу ветерана органів внутрішніх справ;

- зобов'язати відповідача визнати позивача ветераном органів внутрішніх справ, шляхом видачі посвідчення та нагрудного знака «Ветеран органів внутрішніх справ».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», позивач набув право на присвоєння звання «Ветеран органів внутрішніх справ України», оскільки його вислуга років роботи в міліції становить 24 роки 3 місяці 23 дні у календарному та 32 роки 04 місяці 07 днів у пільговому обчисленні. Проте, відповідач протиправно відмовив йому у наданні вказаного статусу, видачі посвідчення і вручення нагрудного знака, посилаючись на те, що період навчання до вислуги років в органах внутрішніх справ зарахуванню не підлягає. Крім того, зазначив, що він відповідає усім вимогам, які є передумовою набуття статусу ветерана органів внутрішніх справ передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідачі Головне управління Національної поліції у Львівській області та Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області заперечень на позовну заяву чи заяви про визнання позову не подали.

Позивач у судовому засідання підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце проведення судового засідання. Клопотань про розгляд справи без участі уповноважених представників до суду не надходило. в судових засіданнях, в яких брав участь представник Головне управління Національної поліції у Львівській області, проти позову заперечив.

Заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01 вересня 1990 року по 29 червня 1996 року позивач навчався в Львівському ордені Леніна політехнічного інституту ім.Ленінського комсомолу на заочному факультеті, а з 28 червня 1995 року по 15 червня 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. За час служби перебував на посадах оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого, начальника сектору.

Протягом служби в органах внутрішніх справ позивачеві присвоювались чергові спеціальні звання від молодшого лейтенанта міліції до майора міліції включно.

15.06.2015 Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №416 о/с майора міліції ОСОБА_1 /М-006447/, начальника сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Мостиського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України звільнено з органів внутрішніх справ у відставку за п.64 «б» (через хворобу).

Згідно з вказаним наказом від 15.06.2015 №416о/с, вислуга років позивача на день звільнення становила у календарному обчисленні - 24 роки 03 місяці 23 дні, у пільговому обчисленні - 32 роки 04 місяці 07 днів.

12.05.2016 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою, в якій просив надати йому статус ветерана органів внутрішніх справ та видати відповідне посвідчення.

Листом від 26.05.2016 № С-8/05/17-2016 Головне управління Національної поліції у Львівській області повідомило позивача, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» час навчання у вищому навчальному закладі до служби в органах внутрішніх справ не зараховується, тому правові підстави для надання позивачу статусу ветерана органів внутрішніх справ відсутні.

Не погодившись із отриманою відмовою, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходить з наступного.

Згідно з преамбулою Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 № 203/98-ВР (надалі - Закон України № 203/98-ВР) ним встановлюється статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, визначаються основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначаються гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України № 203/98-ВР ветеранами органів внутрішніх справ, визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 10 Закону України № 203/98-ВР ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки.

Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран органів внутрішніх справ» № 742 від 01.06.2002 дію «Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1601, поширено на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран органів внутрішніх справ».

Відповідно до п.3 «Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1601, підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» є один з таких документів:

- наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку;

- довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби;

- посвідчення про нагородження медаллю «Ветеран Вооруженных Сил СССР.

Таким чином, для надання статусу «Ветеран органів внутрішніх справ» достатньою підставою є відповідний наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку.

Як вже встановлено судом згідно з витягом з наказу від 15.06.2015 №416о/с, вислуга років позивача на день звільнення складала у календарному обчисленні - 24 роки 03 місяці 23 дні, у пільговому обчисленні - 32 роки 04 місяці 07 днів. Відповідачами не подано жодних доказів того, що вказаний наказ втратив чинність чи до нього вносились зміни. Крім того, вказаним Порядком не передбачено можливості самостійного повторного розрахунку Головним управлінням Національної поліції у Львівській області строку служби позивача.

Тому, відповідно до положень вказаного Порядку існують достатні правові підстави для надання позивачу статусу «Ветеран органів внутрішніх справ».

Суд звертає увагу на те, що Закон України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» не передбачає прийняття рішень за наслідками розгляду заяв про надання статусу «Ветеран органів внутрішніх справ України».

З огляду на це, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови у визнанні позивача ветераном органів внутрішніх справ, викладену в листі від 26.05.2016 №С-8/05/177-2016 та відповідно зобов'язання відповідача визнати позивача ветераном органів внутрішніх справ на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551, 21 грн., сплаченого відповідно до квитанції №18 від 08.06.2016.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови у визнанні ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ, викладену у листі №С-8/06/17-2016 від 26.05.2016.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області визнати ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ з видачею посвідчення та нагрудного знака «Ветеран органів внутрішніх справ» відповідного зразка.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений і підписаний 12 вересня 2016 року.

Суддя А.Г. Гулик