Справа № 816/789/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 рокум. ПолтаваСправа №816/789/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі також - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також - Кременчуцька ОДПІ, відповідач), у якому просив скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 06.05.2016 №/653 про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 33909,11 грн;

- рішення від 06.05.2016 №/654 про застосування штрафних санкцій у розмірі 5229,53 грн за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.04.2016 №Ф-/424 у розмірі 52295,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про незгоду з висновками документальної планової виїзної перевірки щодо порушення ФОП ОСОБА_1 вимог пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, пункту 2 статті 7, пункту 11 статті 8, пункту 2 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в частині заниження зобов'язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску, з урахуванням яких відповідач прийняв оспорюванні рішення.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях проти позову представник відповідача наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог з підстав, встановлених у ході проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 та викладених у акті перевірки від 15.04.2016 №250/16-03-13-05-07/НОМЕР_1.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях Кременчуцької ОДПІ.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Позивач у встановленому законом порядку зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на загальній системі оподаткування.

Співробітником Кременчуцької ОДПІ у період з 21.03.2016 по 08.04.2016 проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2015.

За результатами перевірки складено акт від 15.04.2016 №250/16-03-13-05-07/ /а.с. 12-36/, у якому вказано на порушення платником податків вимог:

- пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 22606,07 грн;

- пункту 2 статті 7, пункту 11 статті 8, пункту 2 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", наслідком чого визначено заниження суми єдиного соціального внеску загалом у розмірі 52295,37 грн.

На підставі даних висновків Кременчуцькою ОДПІ 15.04.2016 сформовано та надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску №Ф-/424 у розмірі 52295,37 грн /а.с. 48/.

Крім того, контролюючим органом 06.05.2016 сформовано:

- податкове повідомлення-рішення №/653 про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 33909,11 грн (у т.ч., 22606,07 грн - основний платіж, 11303,04 грн - штрафні (фінансові) санкції) /а.с. 47/;

- рішення №/654 про застосування штрафних санкцій у розмірі 5229,53 грн за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску /а.с. 46/.

Не погодившись з даними рішеннями суб'єкта владних повноважень, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Суд встановив, що підставою для нарахування позивачу додаткових зобов'язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску є такі доводи контролюючого органу.

За твердженням відповідача, перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, відображеного у розділі ІІІ податкової декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік та додатку 5 до розділу ІІІ зазначеної декларації, встановлено завищення позивачем валового доходу у розмірі 75878,26 грн, оскільки останнім віднесено до складу валового доходу суму вартості відвантаженого, однак не оплаченого покупцями у звітному періоді товару.

Крім того, перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, відображеного у розділі ІІІ податкової декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік та додатку 5 до розділу ІІІ зазначеної декларації, встановлено завищення позивачем валового доходу у розмірі 36776,73 грн, оскільки останнім віднесено до складу валового доходу суму вартості відвантаженого упродовж 2015 року покупцям товару, а не суму виручки від реалізації товару, що надійшла на розрахунковий рахунок підприємця.

Також перевіркою правильності формування валових витрат за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 встановлено завищення задекларованих позивачем показників рядка 6 додатку 5 до розділу ІІІ податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік у загальному розмірі 151675,62 грн. А перевіркою правильності формування валових витрат за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 встановлено завищення задекларованих позивачем показників рядка 6 додатку 5 до розділу ІІІ податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік у загальному розмірі 79367,29 грн.

Оцінюючи наведені доводи у їх сукупності із встановленими у ході судового розгляду справи фактичними обставинами, суд виходить з такого.

Перевіркою ФОП ОСОБА_1 встановлено, що у спірний період позивач здійснював оптову торгівлю молочними продуктами та згущеним молоком на митній території України.

З цією метою позивач уклав ряд договорів поставки товарів з окремими постачальниками (ТОВ "Креммілк", ТОВ "Глобинський м'ясокомбінат", ТОВ "Маслозавод "Заріг", ПП "Імперіал плюс", ТОВ "Імперія жирів") /а.с. 88-102/.

Згідно з пунктом 177.1 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця /пункт 177.2 статті 177 Податкового кодексу України/.

Абзацом другим пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України у редакції, чинній упродовж 2014 року, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Тобто, наведена норма є бланкетною та вказує на те, що витрати суб'єкта господарювання, який не є платником податку на прибуток, але надає звітність про доходи від заняття підприємницькою діяльністю, формуються у тому ж порядку, як у платників податку на прибуток.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З 01.01.2015 норму пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України викладено у новій редакції, відповідно до якої до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

З огляду на вимоги наведених правових норм, підставою для зменшення платником податків об'єкта оподаткування на суму витрат з придбання (виготовлення) товарів (послуг) є будь-які витрати платника податку, визначені на підставі первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та здійснені для провадження господарської діяльності платника податку.

Суд зауважує, що перевіркою позивача встановлено наявність у останнього необхідних документів бухгалтерського обліку.

Завищення позивачем витрат відповідач встановив шляхом додавання суми виручки, що надійшла на розрахункові рахунки позивача у звітні періоди, та віднімання отриманої величини від суми, вказаної платником у податкових деклараціях. При цьому виділити конкретні господарські операції не видається можливим.

Як пояснив у судовому засіданні позивач, витрати у спірний період ним формувались за фактом отримання молочної продукції від постачальників та її подальшої реалізації покупцям, що підтверджено відповідними видатковими накладними /а.с. 104-131, 133-143/ та у загальному розмірі відповідають величині, зазначеній у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2014-2015 роки.

Розмір витрат позивача на придбання молочної продукції підтверджено розрахунками, що залучені до матеріалів справи /а.с. 103, 132/.

Контролюючий орган не заперечує пов'язаності витрат ФОП ОСОБА_1 на придбання молочної продукції у постачальників із безпосереднім веденням позивачем підприємницької діяльності.

А тому, за відсутності у Акті перевірки відомостей про не підтвердження необхідними бухгалтерськими документами окремих конкретних господарських операцій у суду відсутні підстави стверджувати про завищення позивачем витрат за спірний період.

Щодо посилань відповідача на завищення ФОП ОСОБА_1 доходів за спірний період, суд виходить з такого.

Пунктом 137.1 статті 137 Податкового кодексу України (у редакції, чинній упродовж 2014 року) визначено, що дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар.

А відповідно до пункту 137.4 згаданої статті, датою отримання доходів, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є звітний період, у якому такі доходи визнаються згідно з цією статтею, незалежно від фактичного надходження коштів (метод нарахувань), визначений з урахуванням норм цього пункту та статті 159 цього Кодексу.

Враховуючи наведені положення Податкового кодексу України, суд звертає увагу на безпідставність тверджень відповідача щодо необхідності формування доходів від провадження підприємницької діяльності за датою фактичного надходження коштів в оплату реалізованих товарів.

А відтак, позивач у спірний період правомірно визначив суму доходів за датою відвантаження товарів покупцям.

За таких обставин, висновки контролюючого органу про завищення позивачем доходів не відповідають фактичним обставинам справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд констатує, що податковим повідомленням-рішенням від 06.05.2016 №/653 позивачу безпідставно збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 33909,11 грн.

Вищеописане порушення стало також підставою для донарахування позивачу зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску та застосування штрафних санкцій.

За приписами пункту 2 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до пункту 3 частини одинадцятої статті 25 названого Закону, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема, за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Оскільки за результатами розгляду справи судом не встановлено заниження позивачем сукупного оподатковуваного доходу, підстави для донарахування позивачу єдиного соціального внеску у розмірі 52295,37 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 5229,53 грн - відсутні.

Зважаючи на те, що спірні рішення є правовими актами індивідуальної дії, які згідно частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі їх неправомірності, визнаються судом протиправними і скасовуються, суд вважає за необхідне, згідно частини другої статті 11 названого Кодексу, вийти за межі позовних вимог, визнати противними та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 06.05.2016 №/653, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 06.05.2016 №/654 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.04.2016 №Ф-/424.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ФОП ОСОБА_1 повністю.

У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 06 травня 2016 року №/653.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 06 травня 2016 року №/654.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15 квітня 2016 року №Ф-/424.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 1653,60 грн (одна тисяча шістсот п'ятдесят три гривні шістдесят копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський