Справа № 814/3207/13-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/3207/13-а

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченка К.В.

Лукянчук О.В.

при секретарі: Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 7 серпня 2014р. по справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013р. Дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулось в суд із позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.06.2013р.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у період з 29.04.2013р. по 24.05.2013р. фахівцями податкового органу проведено документальну планової виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2011р. по 31 грудня 2012р.

За результатами вказаної перевірки ДПІ 6.06.2013р. складено акт за №1672/22-100/31159920 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ДП «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1.04.2011р. по 31.12.2012р.», яким встановлено порушення позивачем вимог ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 578920грн.

На підставі акту перевірки, ДПІ 27.06.2013р. прийнято податкове повідомлення рішення №, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 642198,50грн.

Не погоджуючись з вище зазначеним рішення позивач звернувся в суд із адміністративним позовом в якому зазначив, що висновки викладені в акті перевірки не відповідають дійсності, оскільки у перевіряємий період підприємство діяло у відповідності до вимог податкового законодавства. Крім того, висновки податкового органу щодо визнання правочинів нікчемними зроблені з перевищення повноважень наданих податковому органу. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив позов задовольнити.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 7 серпня 2014р. позов задоволено.

Податкове повідомлення-рішення №, прийняте 27 червня 2013р. державною податковою інспекцією у Заводському районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - скасовано.

Присуджено дочірньому підприємству «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» з Державного бюджету України судовий збір в сумі 2294грн.

Вказане судове рішення було оскаржено у апеляційному порядку.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду 10.02.2015р., апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - задоволено частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 7 серпня 2014 р. - скасовано та прийнято по справі нову постанову, якою позов Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування рішення - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 27 червня 2013р., в частині основної суми податку на прибуток підприємств, у розмірі 399582грн., та в частині штрафних (фінансових) санкцій, у розмірі 19143,75 грн.

В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України, на користь Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», сплачений судовий збір за подання позову, у розмірі 1530грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.07.2016р., касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задоволено частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовано та направлено справу в цій частині на новий апеляційний розгляд.

В іншій частині постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015р. - залишено без змін.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на них, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду щодо скасування податкового повідомлення рішення № від 27.03.2013р. в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства в сумі 179338грн. основного платежу, та 44134,75грн. штрафних санкцій без змін, з наступних підстав.

За правилами ст.200КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що платником надані усі необхідні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку на підтвердження правомірності визначення податку на прибуток підприємства у визначеному періоді.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано сторонами, що в період з 29.04.2013р. по 24.05.2013р. ДПІ проведено планову документальну виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1.04.2011р. по 31.12.2012р. за результатами якого 6.06.2013р. складено акт за №1672/22-100/31159920 (т.1 а.с.32-110). У висновках акту перевірки вказано, що у зв'язку із порушенням ст.134 п.134.1. пп.134.1.1., ст.135 п. 135.1., п.135.2., п.135.4. пп.135.4.1., п.135.5. пп.135.5.2., ст.137 п.137.1., п.137.11., п.137.16., ст.138 п.138.1. пп. 138.1.1., п.138.2., п.138.4., п.138.6., ст.159 п.159.1. пп.159.1.2. ПК України (далі - ПК України) позивачем занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 578920,0грн.

На підставі виявлених порушень ДПІ 27.06.2013р. прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшена сума грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на 578920,0грн. і застосована штрафна (фінансова) санкція в розмірі 63278,50грн. (т.1 а. с.7).

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки ДПІ про те, що до складу витрат підприємства включені операції, що носять не реальний характер та є безтоварними у зв'язку із відсутністю належно оформлених первинних документів.

Під час неодноразового розгляду справи в судах різних інстанцій було встановлено, що спірне податкове повідомлення-рішення за № від 27.06.2013р. в частині збільшення грошового зобов'язання з ППП в сумі 399582грн. основного платежу та 19143,75грн. штрафних санкцій було досліджено, та в цій частині воно скасовано. Ухвалою ВАСУ від 12.07.2016р. (т.3 а.с.33-39) в цій частині судові рішення залишені без змін.

Після прийняття Ухвали ВАСУ від 12.07.2016р. недослідженим залишилось податкове повідомлення-рішення за № від 27.06.2013р. в частині грошового зобов'язання з ППП в сумі 179338грн. основного платежу та в сумі 44134,75грн. штрафних санкцій.

Перевіряючи правомірність прийняття ДПІ спірного податкового повідомлення-рішення в цій частині судова колегія виходить з наступного.

Грошове зобов'язання з ППР в сумі 179338грн. основного платежу можливо розділити на дві суми, це суму 127862грн. кредиторська заборгованість перед ТОВ «НК-Плюс» та сума 51476грн. - компенсація вартості виконаних робіт переданих замовнику.

Що стосується кредиторської заборгованості перед ТОВ «НК-Плюс» у розмірі 127862грн., то як вбачається з матеріалів справи, питання віднесення позивачем вказаної кредиторської заборгованості до складу витрат виробництва взагалі не вивчалося. Але до матеріалів справи були надані відповідні декларації та баланси підприємства станом на 31.12.2011р., станом на 31.03.2011р. та станом на 31.12.2012р., які підтверджують, що увесь отриманий товар (бітум) від ТОВ «НК-Плюс» входить до складу матеріальної частини незавершеного виробництва та не включено до складу витрат (собівартості реалізованих робіт) і досі. Згідно балансу підприємства (вказана фінансова звітність досліджувалась в ході перевірки) станом на 1.04.2011р., 1.01.2012р. 1.01.2013р. рахується незавершене виробництво 2010р. Отже роботи виконані, але не прийняті замовником до сплати.

За правилами п.138.4 ст.138ПК України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.138.5 ст.138ПКУ витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійсненні згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Виходячи з наведених приписів податкового законодавства, судова колегія вважає, що оскільки позивачем не враховано у складі витрат вартість товарів, отриманих від ТОВ «НК-Плюс», то після визнання вказаної заборгованості за такими товарами в судовому порядку, зменшення витрат на цю суму заборгованості не здійснюється.

Що стосується платежу в сумі 51476грн., то в своїх поясненнях ДПІ та в рішенні суду апеляційної інстанції від 10.02.2015р. зазначено, що позивачем необґрунтованого зменшено розмір податку на прибуток за 2-4 квартал 2011р. та 1-2 квартал 2012р. через коригування доходів у бік зменшення без наявності підтверджуючих документів, а саме щодо зміни суми компенсації вартості виконаних робіт переданих замовнику, що вплинуло на обрахунок розміру отриманого доходу (т.1 а.с.38-47).

В суді апеляційної інстанції були дослідженні первинні документи (т.2 а.с.189-234), які спростовують висновок ДПІ та попереднього рішення суду про необґрунтованість зменшення розміру податку на прибуток за вказаний період через коригування доходів у бік зменшення без наявності підтверджуючих документів.

На підтвердження правомірності своїх дій, платником податку були надані до справи і дослідженні в суді апеляційної інстанції оригінали актів приймання виконаних робіт форми КБ-2в та КБ-3 між позивачем та Службою автомобільних доріг у Миколаївській області, в яких відображене коригування доходів згідно перевіркам КРУ на суму 166443грн., складених на типових бланках у відповідності до вимог діючого законодавства, та акт виконаних робіт та бухгалтерська довідка згідно яких відображене коригування на суму 65357грн. у філії «Вознесенський райавтодор», що послужило підставою для проведення записів у бухгалтерському та податковому обліку.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що платником податку правомірно здійснено коригування доходів у бік зменшення, а висновки ДПІ є безпідставними та такими, що спростовуються наданими до справи первинними документами.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем доведено реальність господарських операцій, надані усі необхідні документи, які підтверджують правомірність визначення витрат та в подальшому визначення об'єкту оподаткування з податку на прибуток.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду постановлена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196,200,206КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 7 серпня 2014р. - в частині скасування податкового повідомлення рішення № від 27.03.2013р. в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства в сумі 179338грн. основного платежу, та 44134,75грн. штрафних санкцій - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 вересня 2016р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: К.В. Кравченко

О.В. Лукянчук