Справа № 822/621/16
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/621/16

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

06 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О.

секретар судового засідання: Марцісь Ю.А.,

за участі:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представників відповідача: Кучерявої Т.П., Войтюка С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому, Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та скасування вимог,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому, Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та скасування вимог.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Представники відповідачів в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Позивач та представник позивача заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 станом на час прийняття оскаржуваних вимог про стягнення боргу (недоїмки) був фізичною особою - підприємцем.

Позивач є пенсіонером за вислугою років, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1, отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Крім того, позивач є інвалідом війни другої групи, що підтверджується копією посвідчення інваліда війни серії С №096959 від 13.05.2008 року.

Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради від 18.02.2016 року №1053 позивач є також ліквідатором аварії на Чорнобильській атомній електростанції першої категорії та щомісяця отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до І категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - інваліду, підтвердженням чого є довідка ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 22.04.2016 року №1472.

Управлінням Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому прийняті вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску від 28.05.2013 року №Ф-1508 та від 21.02.2013 р. №Ф-1608. В подальшому Державною податковою службою м. Хмельницького прийняті вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску від 05.01.2015 року №Ф-37-25/у та від 10.11.2015 року №Ф-582-23/у.

Позивачу не погоджується із нарахуванням йому зобов'язань зі сплати єдиного соціального внеску у зв'язку з чим подав до суду позов про скасування вказаних вимог.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що нарахування відповідачами ОСОБА_2 недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску є протиправним, оскільки від такого обов'язку він звільнений в силу вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та свого статусу інваліда, який отримує передбачену Законом пенсію як інвалід.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком, зважаючи на викладені нижче обставини.

Статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Особи, зазначені у пункті п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Суд першої інстанції зазначає, що у вказаній нормі відсутнє відсилання до будь-якого іншого конкретно визначеного Закону або норми цього ж Закону, де міститься перелік видів пенсій чи соціальних допомог, отримання яких звільняє особу від обов'язку сплати ЄСВ. Для усунення зазначеної юридичної невизначеності суд вважає необхідним застосувати конституційний принцип Верховенства Права, що означає те, що у ситуації можливого неоднозначного тлумачення правових норм у відносинах, що склались між особою та суб'єктом владних повноважень, потрібно виходити з пріоритету прав та інтересів людини, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

На думку суду першої інстанції, редакція п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", яка була чинною на час прийняття оскаржуваних рішень, не забезпечує єдиного та виключного розуміння обсягу закріпленого у ній правила, та правову визначеність в силу: 1) загального характеру сформульованої норми, що допускає можливість різного тлумачення 2) багатоманітності та несистематизованості національного законодавства про соціальне забезпечення 3) відсутності правової позиції вищого судового органу держави у справі, предметом розгляду у якій є ідентичні правовідносини. Суд виходить з буквального синтаксично-логічного розуміння та тлумачення цієї норми, що та вважає, що закріплене у ній юридичне правило поширюється на позивача, оскільки він є інвалідом, який отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Аналізуючи п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", колегія суддів виходить з її буквального змісту, оскільки наведене регулювання не має очевидної алогічності, суперечності, двозначності.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цих Законом.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено такі види пенсій: трудові пенсії - за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років; соціальні пенсії.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

На відміну від пенсій за віком та по інвалідності, правила призначення пенсії за вислугу років регламентуються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За змістом статті 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Оскільки позивач є пенсіонером, який отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", на нього розповсюджується обов'язок зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Аналогічна правова позиція у даній категорії спорів висловлена Вищим адміністративним судом України в постанову від 27.03.2014 року у справі №К/800/41789/13.З

Суд першої інстанції вказує, що позивач є інвалідом та отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до І категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, положення п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не пов'язують можливість звільнення від сплати ЄСВ із фактом отриманням особою додаткової пенсії.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав щодо звільнення позивача від сплати єдиного внеску.

Крім того, колегія суддів враховує, що станом на час розгляду даної справи в суді першої інстанції сума боргу, визначена у вимогах від 05.01.2015 року № Ф-37-25/у, від 10.11.2015 року № Ф-582-23/у та від 28.05.2013р. №Ф-1508, позивачем повністю погашена, а тому вимоги вважаються відкликаними та не підлягають скасуванню.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, так як прийняте з порушення норм права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Хмельницькій області задовольнити.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому, Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та скасування вимог скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 вересня 2016 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.