Справа № 812/587/16
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року справа №812/587/16

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі № 812/587/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправної бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06.06.2016 року звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС, що втілилася у ненаданні до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області висновку про відшкодування ПАТ «Луганськтепловоз» податку на додану вартість за січень 2014 року на суму 37 645 031,00 (тридцять сім мільйонів шістсот сорок п'ять тисяч тридцять одна) грн. 00 коп.; зобов'язати Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС у п'ятиденний строк з дня ухвалення судом рішення подати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області висновок із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за січень 2014 року в розмірі 37645031,00 (тридцять сім мільйонів шістсот сорок п'ять тисяч тридцять одна) грн. 00 коп.; стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» судові витрати.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі № 812/587/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС щодо ненадання до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області висновку про відшкодування Публічному акціонерному товариству «Луганськтепловоз» податку на додану вартість за січень 2014 року на суму 37 645 031,00 грн. (тридцять сім мільйонів шістсот сорок п`ять тисяч тридцять одна гривня).

Зобов'язано Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС подати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області висновок із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню Публічному акціонерному товариству «Луганськтепловоз» за декларацією з ПДВ за січень 2014 року в розмірі 37 645 031,00 грн. (тридцять сім мільйонів шістсот сорок п`ять тисяч тридцять одна гривня).

У задоволенні позовних вимог відносно Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області - відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з таким судовим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, а саме п. 14.1.18, п. 15.1, п. 200.1, п. 200.4, п. 200.17 Податкового кодексу України, ст.ст. 7, 11, 99, 100, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, не надана належна правова оцінка всім обставинам, які мають значення для вирішення справи, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Апелянт зазначає, що надання СДПІ висновку до ГУ ДКС України у Луганській області унеможливлено у зв'язку з втратою контролю над майном, документацією, об'єктами права інтелектуальної власності, яке обліковується за СДПІ в результаті форс-мажорних обставин з причини проведення АТО на сході країни та захоплення адміністративної будівлі СДПІ.

Тобто, апелянт зазначає, що висновок, який позивач просить СДПІ подати до ГУ ДКСУ України у Луганській області повинен бути підтверджений фактичними документами, які на даний час є втраченими. Таким чином СДПІ, щоб не спричинити суттєвих втрат бюджету не має законної можливості надати висновок щодо відшкодування ПДВ у розмірі 37 645 031,00 грн. до ГУ ДКС України у Луганській області.

Крім того, апелянт зазначає, що позивачем обрано такий спосіб захисту своїх прав, як вимога зобов'язати контролюючий орган надати висновок до органів казначейства, але наразі судова практика з цього питання перебуває у невизначеному стані. З огляду на що виникає сумнів щодо обраного позивачем способу захисту своїх прав, а у разі неправильно обраного способу захисту порушених прав, позовні вимоги позивача не мають законних підстав для задоволення.

Позивачем на адресу суду надіслано письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» (ідентифікаційний код 05763797) зареєстроване в якості юридичної особи, включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, місцезнаходження юридичної особи: 93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок 52-Б, перебуває на обліку як платник податків у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС (том 1 а.с. 14-18).

Позивачем до податкового органу було надано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2014 року з додатками, що підтверджується квитанціями про надіслання та отримання. У вказаній податковій декларації позивачем заявлено до бюджетного відшкодування суми ПДВ в загальному розмірі 37 645 031,00 грн. (том 12 а.с. 29-69).

12.03.2014 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів складено акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за № 26/28-05-7. У висновках акту перевірки зазначено, що дані камеральної перевірки свідчать про порушення позивачем абз. а) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в частині завищення суми бюджетного відшкодування заявленого в декларації з ПДВ за січень 2014 року у розмірі 863 456 грн. (том 1 а.с. 19-21).

Також, актом про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість № 26/28-05-7 від 12.03.2014 року відповідачем частково підтверджена сума бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 36 781 575,00 грн.

07.04.2014 року на підставі акту про результати камеральної перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення рішення № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за декларацією за січень 2014 року у розмірі 863 456,00 грн., штрафні санкції у розмірі 431 728,00 грн. (том 1 а.с. 24).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 07.12.2015 року, яка набрала законної сили 29.02.2016 року у адміністративній справі № 812/1529/15 адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 07.04.2014 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 863456,00 грн. та визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 431728,00 грн. (том 1 а.с. 25-26, том 27 а.с. 17-20).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з п. 14.1.18. ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 Податкового кодексу України.

Згідно до п. 200.1. ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.7. ст. 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

На підставі п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п.п. 6, 7 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року № 39 (далі - Порядок № 39), у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Пунктом 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 24.12.2015 року) та пунктом 9 Порядку № 39 визначено, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Згідно з ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

За приписами ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Колегія суддів зазначає, що, після вступу в законну силу судового рішення у справі № 812/1529/15, бюджетна заборгованість з податку на додану вартість у сумі 37 645 031,00 грн. підлягає відшкодуванню.

Відповідач № 1 в апеляційній скарзі зазначає, що позивачем обрано такий спосіб захисту своїх прав, як вимога зобов'язати контролюючий орган надати висновок до органів казначейства, але наразі судова практика з цього питання перебуває у невизначеному стані.

Колегія суддів вважає такий довід безпідставним з огляду на наступне.

Верховний Суд України в постановах від 02 грудня 2015 року, 12 липня 2016 року дійшов правового висновку, що вимога позивача про стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ не є правильним способом захисту його прав. Разом з тим рішення суду про визнання протиправною бездіяльності ДПІ щодо неподання до органу ДКСУ висновку про суми відшкодування ПДВ має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Тому в цьому випадку належним правовим способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов'язків надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів враховує висновок Верховного Суду України при розгляді даної справи.

Колегія суддів зазначає, що податковий орган, як суб'єкт владних повноважень, здійснюючи контроль за обчисленням та сплатою податку на додану вартість, має за наслідками перевірки або надати висновок із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету, або відмовити у наданні бюджетного відшкодування.

В даному випадку податкове повідомлення-рішення від 07.04.2014 року № , як наслідок проведення податковим органом камеральної перевірки позивача з питань перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за № 26/28-05-7, скасовано постановою Луганського окружного адміністративного суду від 07.12.2015 року, яка набрала законної сили 29.02.2016 року (том 1 а.с. 25-26, том 27 а.с. 17-20).

Отже, колегія суддів відзначає, що чинним законодавством України не передбачено право податкового органу з будь-яких причин утримуватись від виконання своїх обов'язків, зокрема, неподання органу казначейства відповідного висновку про відшкодування податку на додану вартість після набрання законної сили рішенням суду першої інстанції у справі № 812/1529/15.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, до винесення податкового повідомлення-рішення від 07.04.2014 року № , податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення від 14.03.2014 року № про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2013 року на суму 863 456,00 грн. (том 1 а.с. 27).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28.05.2014 року, яка була залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.03.2015 року (ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.10.2015 року рішення залишені без змін), у адміністративній справі № 812/2085/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.03.2014 року №№ , задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 14.03.2014 року № , яким зменшено розмір відємного значення з податку на додану вартість на суму 863 456,00 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 14.03.2014 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 729 413,00 грн. та визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 364 706,50 грн. (том 1 а.с. 28-34, том 27 а.с. 21-26, 27-30).

Колегія суддів критично оцінює тезу апеляційної скарги щодо відсутності первинних документів для надання висновку. Матеріали справи складаються з 26 томів, які надані позивачем після їх відновлення на підтвердження прийнятих у справах судових рішень і на підтвердження здійснених господарських операцій. Суди першої і апеляційної інстанції визнали такі документи належними письмовими доказами у розумінні ст. 79 КАС України.

Крім того, ст. 200 ПК України надає податковому органу можливість визначити шляхи вирішення даної проблеми прийнятними для обох сторін засобами.

На переконання колегії суддів відповідач не довів правомірності своїх дій, що стосуються предмету позову, а тому колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим судове рішення про необхідність зобов`язання податкового органу скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню Публічному акціонерному товариству «Луганськтепловоз» за січень 2014 року.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі № 812/587/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Міронова Г.М.

Судді Арабей Т.Г.

Геращенко І.В.