Справа № 826/20037/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 вересня 2016 року № 826/20037/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 06.04.2015р.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 06.04.2015р. №№50-17 - 60-17.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що земельні ділянки у Білогородській сільській раді із цільовим призначенням - землі житлової забудови, не знаходяться у власності позивача, а належать іншій юридичній особі, що виключає сплату земельного податку за них в розмірах, визначених оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями. Окрім цього, при винесенні відповідних рішень відповідачем не використовувалися дані Державного земельного кадастру.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив, посилаючись на те, що оскаржувані рішення прийняті правомірно.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) протягом 2012 - 2014 року була власником земельних ділянок, що розташовані на територіях Білгородської сільської ради (Києво-Святошинський район, Київської області).

Відповідач зазначає, що згідно бази даних АІС "Податковий блок" станом на 06.04.2015 року за гр. ОСОБА_1 рахуються наступні земельні ділянки: Білогородська сільська рада - 1.025га, 0.9236га, 0.9877га, 0.6006га, 0.6406га, 0.9413га, 0.8927га, 1.0157га, 1.651га, 0.7969га, 0.5039га. призначення земельних ділянок - землі житлової забудови.

06 квітня 2015 року ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області згідно норми пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 286.5 ст. 286 цього ж Кодексу прийняті податкові повідомлення-рішення (форми "Ф"):

- №50-17, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб на суму 2405,00грн.;

- №51-17, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб на суму 3803,42грн.;

- №52-17, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб на суму 7879,84грн.;

- №53-17, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб на суму 4847,70грн.;

- №54-17, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб на суму 4260,65грн.;

- №55-17, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб на суму 4492,61грн.;

- №56-17, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб на суму 3057,44грн.;

- №57-17, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб на суму 2866,53грн.;

- №58-17, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб на суму 4714,06грн.;

- №59-17, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб на суму 4408,13грн.;

- №60-17, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб на суму 4892,09грн.

В порядку адміністративного оскарження вказані податкові повідомлення - рішення залишені без змін.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 06.04.2015р. протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч. 1 і 2 ст. 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

В розумінні норми пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) "плата за землю" - це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За визначенням, наведеним у пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України, "земельний податок" - це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу XIII ПК України.

Згідно із статтею 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Статтею 270 Податкового кодексу України визначено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

У відповідності до п. 271.1., п. 271.2 ст.271 ПК України базою оподаткування є:

нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Ставки земельного податку визначено в ст.ст.274-280 ПК України.

Відповідно до ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно із пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Пунктом 286.5 статті 286 ПК України передбачено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

У відповідності до п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Як вбачається з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідачем було визначено податкове зобов'язання ОСОБА_1 зі сплати земельного податку за 2014 рік.

Відповідно до наданих відповідачем до матеріалів справи розрахунків земельного податку встановлено, що він стосується 11 земельних ділянок (цільове призначення - землі житлової забудови), розташованих в Бузовській сільській раді площею 1.025 га, 0.9236 га, 0.9877 га, 0.6006 га, 0.6406 га, 0.9413 га, 0.8927 га, 1.0157 га, 1.651 га, 0.7969 га, 0.5039 га., При цьому кадастрові номери вказаних земельних ділянок відповідачем наведено не було, як і не було надано відповідної інформації за 2014 рік щодо позивача з Державного земельного кадастру.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 передала ТОВ "Сучасне передмістя", як внесок до статутного капіталу Товариства вищевказані земельні ділянки, що підтверджується копіями Акту приймання-передачі та грошової оцінки майна та Витягом з Протоколу Загальних зборів учасників Товариства: Протокол №4 Загальних зборів Учасників ТОВ "Сучасне передмістя" від 10.04.2014 р.

Право власності ТОВ "Сучасне передмістя" на вказані земельні ділянки було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.04.2014 року, 01.09.2014 року та 10.11.2014 року про що свідчать відповідні витяги з реєстру, копії яких наявні в матеріалах адміністративної справи.

Частиною першою статті 82 ЗК України визначено, що юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) внесення земельних ділянок її засновниками до статутного капіталу;

в) прийняття спадщини;

г) виникнення інших підстав, передбачених законом.

Як передбачено ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У відповідності до ст.85 ГК України господарське товариство є власником: майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески; продукції, виробленої в результаті господарської діяльності товариства; доходів, одержаних від господарської діяльності товариства; іншого майна, набутого товариством на підставах, не заборонених законом.

Зі змісту ст. 328 ЦК України випливає, презумпція правомірності правочину, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У той же час, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України).

Наведені вище правові норми дають суду підстав вважати, що з квітня, вересня та листопада 2014 року право власності на 11 земельних ділянок належить не позивачу, а іншій особі - ТОВ "Сучасне передмістя".

Таким чином, відповідачем податкове зобов'язання позивачу щодо сплати земельного податку за 11 земельних ділянок було визначено за весь 2014 рік, без врахування вимог пункту 286.5 статті 286 ПК України, у зв'язку із чим суд приходить до переконання про протиправність податкових повідомлень - рішень від 06.04.2015р. №№50-17, 51-17, 52-17, 53-17, 54-17, 55-17, 56-17, 57-17, 58-17, 59-17, 60-17 через що вони підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 255,78грн. з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 06.04.2015р. №№50-17, 51-17, 52-17, 53-17, 54-17, 55-17, 56-17, 57-17, 58-17, 59-17, 60-17 Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області.

Присудити з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 255,78грн.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко