Справа № 823/925/16
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року справа № 823/925/16

м. Черкаси

17 год. 25 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

за участю секретаря - Дудки Г.О.,

представника позивача Пархоменка А.О. - за посадою,

представників позивача Овчаренко О.Ф., Шакун Н.А. - за довіреностями,

представників відповідача Яременко Л.О., Брижко В.В. - за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиагросфера" до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2016 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиагросфера» (далі - позивач) з позовною заявою до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - відповідач), в якій просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.06.2016 № та № .

Позивачем подано 03.08.2016 заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач додатково просить: скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Черкасах від 13.07.2016 №.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, обґрунтовуючи їх тим, що посадовими особами позивача на вимогу ревізорів були надані відповідні пояснення з належно оформленими всіма господарськими договорами, первинні бухгалтерські документи та платіжні доручення, що стосуються господарських операцій з контрагентами та пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань (копії додаються), а тому ревізорами безпідставно зроблено висновок щодо відсутності ведення обліку кількості та якості пального на АЗС та застосовано штрафні санкції в сумі 510 грн.

Також, на думку представників позивача, контролюючий орган прийшов до помилкового висновку, що позивачем здійснювався роздрібний продаж паливно-мастильних матеріалів, що відносяться до підакцизних товарів, та відповідно не сплачується акцизний податок. Представники позивача стверджували, що відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком здійснюється позивачем не з автозаправної станції, а зі складу, за відомостями на підставі договорів, укладених з оптовими покупцями. Зазначені операції не відносяться до роздрібного продажу підакцизних товарів кінцевим споживачам, а тому не обкладаються акцизним податком. Як наслідок, позивачем не подавалась податкова звітність, а саме додаток 6 до декларації акцизного податку за березень-травень 2016 року.

За вказаних обставин представники позивача вважають, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Представники відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечили, мотивуючи це тим, що позивачем здійснюється продаж паливно-мастильних матеріалів через паливно-роздавальні колонки, що є свідченням роздрібного продажу підакцизних товарів через автозаправну станцію, а тому на позивача покладено обов'язок сплати акцизного податку та подання відповідної звітності. Крім того, всупереч вимог пунктів 14.1, 14.4, 14.5, 15.2 та 15.4 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, позивачем не надано до перевірки відповідних документів обліку нафтопродуктів.

З наведених підстав представники відповідача вважають, що оскаржувані рішення є законними та не підлягають скасуванню.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасиагросфера" зареєстроване суб'єктом господарювання 05.03.2009, код за , взято на податковий облік в контролюючих органах як платник податків.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, у період з 06.06.2016 по 15.06.2016 проведено фактичну перевірку паливного складу ТОВ «Черкасиагросфера» за адресою: 18008, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Смілянська, 127, щодо дотримання суб'єктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів, ліцензій. За результатами вказаної перевірки складено акт від 16.06.2016 №195/23-01-40-013/36391323, яким зафіксовано порушення позивачем п.1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. №265/95-ВР зі змінами та доповненнями; п.44.3, ст.44, п.п.46.1 ст.46, п.49.2, п.49.21 ст.49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями. За даними акту перевірки, перевіряючими встановлено здійснення ТОВ «Черкасиагросфера» операцій з роздрібної торгівлі підакцизними товарами, а саме: реалізацію пального в період з 01.03.2016 по 08.06.2016 у кількості 33 766,34 л.

Крім того, за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку складено акт №2343/23-01-40-00/36391323 від 01.07.2016. Цим актом зафіксовано неподання додатку 6 до декларації акцизного податку за березень-травень 2016 року, чим порушено вимоги підпункту 49.18.1 пункту 49.18, пункту 49.2, пункту 49.2-1 статті 49; пункту 46.1 статті 46 розділу ІІ Податкового кодексу України.

На підставі актів перевірок, відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення: від 29 червня 2016 року №, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 510 грн.; від 29 червня 2016 року №, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 1 грн.; від 13.07.2016 № , яким застосовано штрафні санкції в розмірі 510 грн.

Вирішуючи даний спір, з огляду на аргументацію сторін, суд враховує, що згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

У відповідності до пункту 12 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються якщо в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються (оптова торгівля тощо).

З наведених положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» слідує висновок, що при здійсненні оптової торгівлі товарами по безготівковому розрахунку реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються.

Отже, для вирішення питання про застосування до позивача відповідальності за порушення наведених норм закону слід з'ясувати чи здійснював останній операції з роздрібного продажу підакцизних товарів.

Перевіряючи вказані обставини судом встановлено, що між позивачем та приватним підприємством «ТКФ «РА» укладено договір оренди паливного складу №02/01-15 від 02.01.2015, за умовами якого позивачу передано в користування на період з 02.01.2015 по 31.12.2018 склад паливно-мастильних матеріалів площею 460 кв. м. із резервуарами в кількості 16 штук та технологічним обладнанням для прийому-передачі нафтопродуктів, за адресою: 18008, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Смілянська, 127.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, приватному підприємству «ТКФ «РА» управлінням Держпраці України у Черкаській області видано свідоцтво про державну реєстрацію об'єкта підвищеної небезпеки - складу паливно-мастильних матеріалів, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 127. Вказаний об'єкт внесено до Державного реєстру об'єктів підвищеної небезпеки 09.11.2015.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем укладались договори поставки нафтопродуктів з контрагентами, а саме з: ФОП ОСОБА_6 №10/05-16 від 10.05.2016; ФОП ОСОБА_7 №18/03-16 від 18.03.2016; ПП Укрпродукт-М» №11/03-15 від 11.02.2015; ПП «Санже-Черкаси» №22/01-16 від 22.01.2016; ФОП ОСОБА_8 №17/11-14 від 17.11.2014р.; ПП «Небесна сотня» №30/09-15 від 30.09.2015.

З названими контрагентами позивачем також укладено відповідні договори зберігання нафтопродуктів, прийнятих на зберігання за кількістю згідно видаткової накладної та акту прийому-передачі, з подальшим відвантаженням контрагентам по відомостях за допомогою технологічного обладнання.

До матеріалів справи позивачем надано копії відповідних актів приймання-передачі нафтопродуктів та видаткових накладних, які підтверджують передачу у власність контрагентів нафтопродуктів.

Крім того за даними акту перевірки ФОП ОСОБА_6 одержано від позивача дизельне паливо в кількості 142 л.; ФОП ОСОБА_7 дизельне паливо в кількості 6274 л. та бензин А-95 в кількості 110л.; ПП Укрпродукт-М» дизельне паливо в кількості 6300 л. та бензин А-95 в кількості 50л.; ПП «Санже-Черкаси» дизельне паливо в кількості 6162л.; ФОП ОСОБА_8 дизельне паливо в кількості 13328 л.; ПП «Небесна сотня» дизельне паливо в кількості 4126 л. та бензин А-95 в кількості 10л.

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом діяльності позивача є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

Проаналізувавши наведені докази, суд приходить до висновку про те, що позивачем здійснювалась саме оптова торгівля паливно-мастильними матеріалами, оскільки їх продаж здійснювався у значній кількості чітко визначеному колу контрагентів для використання ними у власній господарській діяльності.

Так, положеннями підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що акцизний податок непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Відповідно до підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України платником акцизного податку є особа суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

До підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія (пункт 215.1 статті 215 Податкового кодексу України).

Згідно підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є об'єктами оподаткування.

Положеннями абзацу другого підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що реалізацією суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що операція з реалізації суб'єктом господарювання підакцизних товарів є об'єктом оподаткування акцизним податком у розумінні підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України, якщо суб'єктом здійснюється роздрібний продаж підакцизних товарів безпосередньо громадянам або іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Таким чином, продаж нафтопродуктів суб'єктам господарювання для їх використання у підприємницькій діяльності не може тлумачитись як роздрібна торгівля нафтопродуктами.

Відповідно до поданих заперечень контролюючий орган вважає, що має місце продаж паливно-мастильних матеріалів через автозаправну станцію, оскільки позивач відпускав нафтопродукти через паливно-роздавальні колонки.

Суд вважає таку позицію відповідача помилковою зважаючи не ту обставину, що відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, позивач здійснює оптовий продаж паливно-мастильних матеріалів на об'єкті, який передбачено для використання у якості складу паливно-мастильних матеріалів. При цьому, наявність паливно-роздавальних колонок не є свідченням наявності АЗС та здійснення роздрібної торгівлі, а навпаки забезпечує технічну можливість відпуску паливно-мастильних матеріалів у зручний для позивача та його контрагентів спосіб.

Суд також приймає до уваги, що відповідачем не надано жодних доказів, які підтверджують відпуск позивачем нафтопродуктів через АЗС кінцевим споживачам для власних потреб.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не зобов'язаний під час здійснення зазначених господарських операцій використовувати реєстратор розрахункових операцій чи розрахункову книжку. Як наслідок, у позивача відсутній обов'язок подання додатку 6 до декларації акцизного податку за березень-травень 2016 року, що стосується роздрібного продажу паливно-мастильних матеріалів. А тому, податкові повідомлення-рішення від 29.06.2016 № та від 13.07.2016 № є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо порушення позивачем вимог п.п. 4.2.5.2 розділу 4 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 (далі - Інструкція № 281/171/578/155), а також щодо відсутності ведення обліку нафтопродуктів на АЗС передбаченого п.10 цієї Інструкції, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 4.2.5.2 Інструкції № 281/171/578/155 під час реалізації споживачам світлих нафтопродуктів та олив споживачам на АЗС мають застосовуватись лише паливороздавальні колонки з допустимою відносною похибкою в умовах експлуатації в усьому діапазоні температур не гіршою, ніж ± 0,5 % та оливороздавальні колонки з допустимою основною відносною похибкою не гіршою, ніж ± 1,0 % з реєстраторами розрахункових операцій відповідно до вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Розділ 10 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України регулює саме порядок приймання і відпуску нафтопродуктів на автозаправних станціях.

Проаналізувавши положення наведених вимог Інструкції № 281/171/578/155, суд приходить до висновку, що вони стосуються виключно роздрібного продажу нафтопродуктів через автозаправні станції, а тому до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

З урахуванням наведеного, до позивача неправомірно застосовано відповідальність згідно з податковим повідомленням-рішенням від 29.06.2016 № на підставі пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України, відповідно до якої незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

В силу положень пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Суд погоджується з доводами позивача, що під час перевірки посадовим особам органу контролю надано відповідні пояснення з належно оформленими всіма господарськими договорами, первинні бухгалтерські документи та платіжні доручення, що стосуються господарських операцій з наведеними контрагентами і які стосуються господарської діяльності ТОВ «Черкасиагросфера» та пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань. Тому податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 № прийнято всупереч вимог Податкового кодексу України та підлягає скасуванню.

У відповідності до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу положень частини 2 статті 71 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представники відповідача в судовому засіданні не довели належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Отже, враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 29.06.2016 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 29.06.2016 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 1,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 13.07.2016 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у м.Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиагросфера" витрати із сплати судового збору у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., сплачених відповідно до квитанції від 15.07.2016 № 215.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений 23.08.2016.