Справа № 352/2252/15-а, 2а-352/14/16
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року № 876/3610/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.,

за участі секретаря судового засідання: Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача УПФ України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області, в якому просив: 1) визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу за періоди роботи з 01.05.1979 р. по 17.04.1990 р.; з 21.07.1997 р. по 20.10.1997 р.; з 01.11.1997 р. по 25.05.2002 р. та з 03.06.2002 р. по 03.06.2008 р. в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі; 2) зобов'язати відповідача зарахувати в пільговому обчислені (зарахувавши кожен рік роботи за один рік і шість місяців) періоди роботи позивача з 01.05.1979 р. по 17.04.1990 р.; з 21.07.1997 р. по 20.10.1997 р.; з 01.11.1997 р. по 25.05.2002 р. та з 03.06.2002 р. по 03.06.2008 р. як трудовий стаж вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі; 3) зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплатити пенсію позивачу з врахуванням пільгового обчислення стажу роботи, починаючи з 14.03.2004 року ( з моменту призначення пенсії).

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.04.2016 року відмовлено в задоволенні позову.

З цією постановою суду першої інстанції від 14.04.2016 р. не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що УПФ України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області проігнорувало всі документи, які були надані апелянтом на їх вимогу, при призначені пенсії 14.03.2004 р. за віком на пільгових умовах по списку №2 і перерахунку пенсії в 2006 р. та 2008 р.. Незважаючи на це, УПФ в Тисменицькому районі Івано-Франківської області продовжує вимагати додаткові документи (строковий договір), ігноруючи КзпП, а саме ч.4 ст. 24 в якій вказується про те, що трудовий договір вважається укладеним з моменту допущення особи до роботи, навіть якщо наказ чи розпорядження не були оформлені. Оскільки позивач працював вахтово-експедиційним методом з 01.05.1979 р. до 17.04.1990 р. і на постійній основі з 21.07.1997 р. до 20.10.1997 р., з 01.11.1997 р. до 25.05.2002 р., з 03.06.2002 р, до 03.06.2008 р., на цього відповідно до законодавства поширювались норми щодо пільгового обчислення стажу. Зазначає апелянт, що на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на основі трудової книжки і довідки відповідачем повинно було проводитись пільгове обчислення в півторакратному розмірі.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 14.04.2016 року та задоволити позовні вимоги.

Відповідач апеляційної скарги не визнав, подав заперечення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 з 01.05.1979 р. до 17.04.1990 р. працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт вахтово-експедиційним методом у Західному Сибіру в Ханти-Мансійському автономному окрузі Тюменської області (місцевість, прирівняна до районів Крайньої Півночі) (а.с. 30).

З 21.07.1997 р. до 20.10.1997 р. позивач працював начальником дільниці Тресту «Пурингернефтегазстрой» в Ямало-Ненецькому автономному окрузі, що відноситься до районів Крайньої Півночі; з 01.11.1997 р. до 25.05.2002 р. позивач працював заступником гендиректора ОАО «Тугровское» в Ханти-Мансійському автономному окрузі (місцевість, прирівняна до районів Крайньої Півночі), а з 03.06.2002 р. до 03.06.2008 р. начальником відділу в ОАО «Сибнефть-Ноябрьскнефтегаз» (район Крайньої Півночі).

Вказані обставини підтверджується записами у трудовій книжці позивача (а.с. 15-25), трудовим договором № 00-19 від 03.06.2002 р. між позивачем та ОАО «Сибнефть-Ноябрьскнефтегаз» (а.с. 67), довідкою Прикарпатського УБР ПАТ «Укрнафта» № 10-1354 від 02.09.2015 р. (а.с. 30), згідно якої робота вахтово-експедиційним методом проводилась в режимі 15 робочих днів в місяць у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, по 12 год. за добу, з урахуванням часу в дорозі і з таким же періодом відпочинку за місцем постійного проживання з відпрацюванням місячної та річної норми робочого часу. До заробітної плати позивача виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалась додаткова відпустка за роботу в МПКП.

Позивач з 14.03.2004 р. отримує пенсію за віком.

17.09.2015 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на пільгових умовах із зарахуванням трудового стажу в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях у пільговому обчисленні. У відповідь на дану заяву відповідач надіслав позивачу лист від 25.09.2015 року, яким повідомив про залишення без задоволення заяви позивача у зв`язку з відсутністю підстав для зарахування розглядуваного трудового стажу в пільговому обчисленні (а.с. 26-28).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. За приписами наведеної норми (в редакції Закону N32-V від 26.07.2006) пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", (який набрав чинності з 1 січня 2004 року), період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 р. № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 р. "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

У статті 5 цього Указу зазначено про надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10.02.1960 р., незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, та пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 р., - за умови укладання трудового договору, йдеться також в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967 р. № 530/П-28.

Відповідно до пункту 5.9 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених постановою Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я СРСР від 31.12.1987 р. № 794/33-82, працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1,2 Указу від 26.09.1967 року. Про надання таким працівникам пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 р., у вказаній постанові не зазначено.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що робота позивача вахтовим методом по 15 днів у місяць в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі не дає йому права на пільги з кратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік і шість місяців).

Аналогічна правова позиція відображена у висновках Верховного Суду України, зокрема у постанові від 02.12.2015 року по справі № 338/357/15-а.

Відносно трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 1 січня 1991 р., то судом першої інстанції вірно віраховано, що відповідно до статті 1 Тимчасової угоди від 15 січня 1993 р. між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за девять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.

Відповідно до ст.3 Тимчасової угоди, при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 р.. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з урахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 р.).

Отже, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

При цьому, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15 січня 1993 р., ні в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 р. не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу в Законах України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з урахуванням того, що позивач в період роботи з 01.05.1979 р. до 17.04.1990 р. вахтово-експедиційним методом у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, не користувався пільгою щодо кратного обчислення трудового стажу, враховуючи відсутність підстав для зарахування у пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 р. в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, постанова суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлено 12.09.2016 року.