Справа № 307/2222/16-а
Суддя: Ніточко В. В.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/2222/16-а
Провадження № 2-а/307/45/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 вересня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Ніточко В.В., при секретарі Фера В.В., з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, представників третіх осіб: комунального закладу "Тячівська районна лікарня № 1" ОСОБА_6, комунального закладу "Тячівська районна поліклініка" ОСОБА_7 та ОСОБА_8, комунального закладу "Нересницька дільнична лікарня" ОСОБА_9, фінансового управління Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області ОСОБА_10, відділу охорони здоров'я Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області ОСОБА_11 та ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тячів адміністративну справу за позовом Закарпатської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: комунальний заклад "Тячівська районна лікарня № 1", комунальний заклад "Тячівська районна поліклініка", комунальний заклад "Нересницька дільнична лікарня", фінансове управління Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області та відділ охорони здоров'я Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, до Вільховецької сільської ради про визнання незаконним і нечинним рішення Вільховецької сільської ради від 25 грудня 2015 року № 52 "Про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рік" (зі змінами) та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Вільховецької сільської ради про визнання незаконним і нечинним рішення Вільховецької сільської ради від 25 грудня 2015 року № 52 "Про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рік" (зі змінами) та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 25 грудня 2015 року Вільховецькою сільською радою об'єднаної територіальної громади прийнято рішення №52 "Про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рік", яким, на його думку, порушено окремі положення Конституції України та норми чинного законодавства України. Обсяг медичної субвенції з Державного бюджету України для бюджету Вільховецької об'єднаної територіальної громади відповідно до Додатку 6 до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та згідно із формульним розрахунком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №618 "Про затвердження формули розподілу обсягу медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам", для надання первинної і вторинної медичної допомоги на 2016 рік затверджено у сумі 7 328,1 тис, гривень. Уточнений обсяг медичної субвенції з Державного бюджету України для бюджету Вільховецької об'єднаної територіальної громади згідно із Додатком 6 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" із змінами, для надання первинної і вторинної медичної допомоги на 2016 рік становить - 7 350,2 тис, гривень. Враховуючи те, що на території Вільховецької об'єднаної територіальної громадивідсутні заклади, які надають стаціонарну (вторинну) медичну допомогу (друга група видатків за статтею 86 БК України), то для забезпечення надання гарантованих послуг, визначених пунктом 2 частини 1 статті 86 БК України, відповідні бюджетні кошти при затвердженні сільського бюджету об'єднаної територіальної громади на 2016 рік мали бути переданими тому місцевому бюджету, з якого здійснюється утримання установ, що надають гарантовані послуги у порядку, визначеному статтею 93 БК України, тобто у вигляді міжбюджетного трансферту Тячівському районному бюджету для утримання установ та закладів з надання стаціонарної (вторинної) медичної допомоги жителям Вільховецької об'єднаної територіальної громадирайонними закладами охорони здоров'я (друга група видатків за статтею 86 БК України), які перебувають у спільній власності територіальних громад Тячівського району. Однак, у рішенні Вільховецької ради від 25 грудня 2015 року №52 "Про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рік" обсяг медичної субвенції у повному обсязі, тобто в сумі 7 328,1 тис.грн., було затверджено на видатки для надання амбулаторно-поліклінічної (первинної) медичної допомоги (перша група видатків за статтею 86 БК України) та не було спрямовано на видатки для надання вторинної медичної допомоги жителям Вільховецької об'єднаної територіальної громади у 2016 році закладами районного рівня шляхом передачі відповідного міжбюджетного трансферту Тячівському районному бюджету за рахунок медичної субвенції. Рішенням Вільховецької сільської ради від 18 березня 2016 року № 127 "Про внесення змін до сільського бюджету на 2016 рік" із сільського бюджету Вільховецької об'єднаної територіальної громади за рахунок медичної субвенції, передбаченої з Державного бюджету України, було частково передбачено Тячівському районному бюджету відповідний міжбюджетний трансферт для надання вторинної медичної допомоги населенню в обсязі 500,0 тис. грн., що становить лише 6,8 відсотка від загального обсягу медичної субвенції, затвердженої Вільховецькій об'єднаній територіальній громаді відповідно до Додатку 6 до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" (із змінами). Цих коштів, в обсязі 500,0 тис.грн., не достатньо для забезпечення обслуговування закладами вторинної медичної допомоги та надання якісних медичних послуг, гарантованих Конституцією України, жителям Вільховецької об'єднаної територіальної громади у 2016 році. Зазначає, що Міністерство охорони здоров'я України, як головний розпорядник коштів Державного бюджету України по медичній субвенції у 2016 році, своїм листом від 11 квітня 2016 року № 10.03.67/3010 рекомендував місцевим радам об'єднаних територіальних громад, до внесення відповідних змін до нормативних актів, 30 відсотків від обсягу коштів медичної субвенції, затвердженої в державному бюджеті для відповідної територіальної громади, у 2016 році, спрямовувати на фінансування видатків для забезпечення надання населенню первинної медичної допомоги, а 70 відсотків обсягу - передати у вигляді міжбюджетного трансферту відповідному районному бюджету для надання жителям об'єднаної територіальної громади вторинної медичної допомоги. Тобто, враховуючи окремі положення БК України та рекомендації, зазначені у листі Міністерства охорони здоров'я України від 11 квітня 2016 року № 10.03.67/3010, обсяг коштів, який повинен був бути переданий з бюджету Вільховецької об'єднаної територіальної громади, за рахунок медичної субвенції з Державного бюджету України, у вигляді міжбюджетного трансферту Тячівському районному бюджету для надання стаціонарної (вторинної) медичної допомоги жителям Вільховецької об'єднаної територіальної громади повинен становити - 5 145,1 тис. грн. (у тому числі на січень - липень 2016 року - 2 928,3 тис. грн.). Однак, станом на дату подання адміністративного позову Вільховецькою сільською радою із затвердженого у Державному бюджеті України обсягу медичної субвенції для надання первинної та вторинної медичної допомоги населенню об'єднаної територіальної громад у

2016 році використано 2 325,2 тис. грн., або 31,6 відсотка від річного обсягу, та 55,6 відсотка згідно із помісячним розписом медичної субвенції на січень - липень 2016 року. Тобто, Вільховецькою сільською радою не забезпечено у повній мірі вжиття заходів щодо забезпечення конституційних прав жителів Вільховецької об'єднаної територіальної громади на отримання якісної медичної допомоги вторинного рівня згідно із гарантованими правами, визначеними Конституцією України та Законом України "Основи законодавства України про охорону здоров'я". Крім цього зазначає, що департаментом фінансів Закарпатської обласної державної адміністрації, на виконання статтей 111 і 115 БК України, у порядку контролю за дотриманням бюджетного законодавства щодо місцевих бюджетів, було здійснено перевірку відповідності бюджетному законодавству України показників Вільховецького сільського бюджету об'єднаної територіальної громади на 2016 рік, затвердженого рішенням Вільховецької ради від 25 грудня 2015 року № 52 "Про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рік" та внесених до нього змін від 18 березня 2016 року № 127, за результатами якої складено відповідні висновки від 15 січня 2016 року №02.02-21/89 та від 04 серпня 2016 року №02.02- 21/1981. У даних висновках Вільховецькій сільській раді було зауважено щодо неправильного затвердження і неправильного розподілу обсягу медичної субвенції. передбачених у Державному бюджеті України для Вільховецької об'єднаної територіальної громади на 2016 рік для надання первинної та вторинної медичної допомоги населенню громади з відповідними пропозиціями щодо їх усунення при внесенні змін до рішення про бюджет Вільховецької об'єднаної територіальної громади на 2016 рік. Однак, не зважаючи на зауваження департаменту фінансів Закарпатської обласної державної адміністрації про допущені недоліки, Вільховецькою сільською радою не вжито заходів щодо перегляду рішення про сільський бюджет на 2016 рік та передбачення Тячівському районному бюджету міжбюджетного трансферту у повному обсязі в сумі - 5 145,1 тис. грн. Тобто, обсяг медичної субвенції, який повинен був бути переданим з бюджету Вільховецької ОТГ у вигляді міжбюджетного трансферту Тячівському районному бюджету для надання стаціонарної (вторинної) медичної допомоги жителям Вільховецької об'єднаної територіальної громади повинен становити - 5 145,1 тис.грн. (у тому числі на січень-липень 2016 року - 2 928,3 тис. грн.). Разом з тим, Вільховецькою радою при внесенні змін до сільського бюджету передбачено Тячівському районному бюджету міжбюджетний трансферт лише в обсязі 500,0 тис. грн., що становить 9,7 відсотка від потреби.

Просить визнати незаконним та нечинним, з дня набрання постанови суду законної сили, рішення Вільховецької сільської ради об'єднаної територіальної громади від 25 грудня 2015 року № 52 "Про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рік" (зі змінами) та зобов'язати Вільховецьку сільську раду об'єднаної територіальної громади в місячний строк, з дня набрання постанови суду законної сили, повторно розглянути і прийняти рішення про внесення змін до бюджету Вільховецької об'єднаної територіальної громади на 2016 рік з дотриманням положень Конституції України, Бюджетного кодексу України, Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" від 19.11.1992 року № 2801-XII, передбачивши за рахунок коштів медичної субвенції з Державного бюджету України на 2016 рік передачу з бюджету Вільховецької об'єднаної територіальної громади Тячівському районному бюджету міжбюджетного трансферту у сумі 5 145,1 тис. грн. (у тому числі на січень-липень 2016 року - 2 928,3 тис. грн.) для надання стаціонарної (вторинної) медичної допомоги жителям Вільховецької об'єднаної територіальної громади та стягнути з Вільховецької сільської ради об'єднаної територіальної громади на користь Закарпатської обласної державної адміністрації витрати із сплати судового збору у сумі 1378,00 гривень.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім цього зазначили, що про порушення прав жителів Вільховецької сільської ради в частині неналежного фінансування витрат за надання вторинної медичної допомоги вони дізналися лише в серпні 2016 року, а саме коли не були перераховані кошти з бюджету Вільховецької сільської ради, за рахунок коштів медичної субвенції з Державного бюджету України на 2016 рік, Тячівському районному бюджету для надання вторинної медичної допомоги жителям Вільховецької об'єднаної територіальної громади.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, про що подали письмові заперечення, та крім цього зазначили, що позивачем пропущений одномісячний строк для звернення до суду.

Представник комунального закладу "Тячівська районна лікарня № 1" в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представники комунального закладу "Тячівська районна поліклініка" в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник комунального закладу "Нересницька дільнична лікарня" в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник фінансового управління Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представники відділу охорони здоров'я Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно Додатку № 6 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" обсяг медичної субвенції з Державного бюджету України для бюджету Вільховецької об'єднаної територіальної громади для надання первинної та вторинної медичної допомоги на 2016 рік становить 7 350,2 тис. грн.

Рішенням Вільховецької сільської ради № 52 від 25 грудня 2015 року "Про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рік" (із наступними змінами) затверджено бюджет Вільховецької сільської ради на 2016 рік, згідно якого міжбюджетний трансферт між Вільховецьким сільським бюджетом та Тячівським районним бюджетом за надання вторинної медичної допомоги населенню склав 500 000 грн.

Згідно листа Міністерства охорони здоров'я України від 11 квітня 2016 року № 10.03.67/3010, останнє рекомендує місцевим радам об'єднаних територіальних громад, до внесення відповідних змін до нормативних актів, 30 відсотків від обсягу коштів медичної субвенції, затвердженої в державному бюджеті для відповідної територіальної громади, у 2016 році, спрямовувати на фінансування видатків для забезпечення надання населенню первинної медичної допомоги, а 70 відсотків обсягу - передати у вигляді міжбюджетного трансферту відповідному районному бюджету для надання жителям об'єднаної територіальної громади вторинної медичної допомоги.

Із листів департаменту фінансів Закарпатської обласної державної адміністрації № 02.02-21/89 від 15 січня 2016 рік та № 02.02-21/198 від 04 серпня 2016 рік на ім'я Вільховецької сільської ради вбачається, що визначений у рішенні Вільховецької сільської ради № 52 від 25 грудня 2015 року "Про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рік" (із наступними змінами) розмір трансферту Тячівському районному бюджету за надання вторинної медичної допомоги не відповідає вимогам закону та рекомендаціям Міністерства охорони здоров'я України, викладеним у листі від 11 квітня 2016 року № 10.03.67/3010.

Згідно інформації про кількість хворих та відвідувачів - жителів Вільховецької об'єднаної територіальної громади, яким надавалася вторинна медична допомога, станом на 01 вересня 2016 року, вбачається, що комунальним закладом "Тячівська районна лікарня № 1" було проліковано 741 хворий з Вільховецької об'єднаної територіальної громади на загальну суму 1 385 983 грн., комунальний заклад "Тячівська районна поліклініка" відвідало 6859 чоловік - жителів Вільховецької об'єднаної територіальної громади, і видатки становлять на загальну суму 134 892 грн., а комунальним закладом "Нересницька дільнична лікарня" було проліковано 219 хворих з Вільховецької об'єднаної територіальної громади на загальну суму 592 059 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров'я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Статтею 1 Бюджетного кодексу України передбачено, що Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Згідно ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Статтею 7 Бюджетного кодексу України визначені принципи, на яких ґрунтується бюджетна система України.

Пунктами 1, 4 та 6 зазначеної правової норми передбачено, що такими принципами, зокрема, є принцип єдності бюджетної системи України, який забезпечується єдиною правовою базою, єдиною грошовою системою, єдиним регулюванням бюджетних відносин, єдиною бюджетною класифікацією, єдністю порядку виконання бюджетів та ведення бухгалтерського обліку і звітності; принцип повноти, що передбачає включення до складу бюджетів всіх надходжень бюджетів та витрат бюджетів, що здійснюються відповідно до нормативно-правових актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування; принцип ефективності та результативності, відповідно до якого при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, Автономною Республікою Крим, місцевим самоврядуванням, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Відповідно до ст. 82 Бюджетного кодексу України, видатки бюджетів поділяються на:1) видатки на забезпечення конституційного ладу, державної цілісності та суверенітету, незалежного судочинства, а також інші передбачені цим Кодексом видатки, які не можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню; 2) видатки, які визначаються функціями держави і можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню з метою забезпечення найбільш ефективного їх виконання на основі принципу субсидіарності; 3) видатки на реалізацію прав та обов'язків Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування, які мають місцевий характер і визначені законами України

Згідно ст. 86 Бюджетного кодексу України, розмежування видів видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, між місцевими бюджетами здійснюється на основі принципу субсидіарності з урахуванням критеріїв повноти надання гарантованих послуг та наближення їх до безпосереднього споживача. Відповідно до цих критеріїв види видатків поділяються на такі групи:1) перша група - видатки на функціонування бюджетних установ та реалізацію заходів, які забезпечують необхідне першочергове надання гарантованих послуг і які розташовані найближче до споживачів; 2) друга група - видатки на функціонування бюджетних установ та реалізацію заходів, які забезпечують надання основних гарантованих послуг для всіх громадян України ;3) третя група - видатки на функціонування бюджетних установ та реалізацію заходів, які забезпечують гарантовані послуги для окремих категорій громадян, або реалізацію програм, потреба в яких існує в усіх регіонах України. Видатки першої групи здійснюються з бюджетів сіл, їх об'єднань, селищ, міст та бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад. Видатки другої групи здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та міст обласного значення, а також районних бюджетів та бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Відповідно до положень пункту 8 ч.1 ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на охорону здоров'я.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст. 119 Конституції України місцеві державні адміністрації на відповідній території забезпечують: виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади; законність і правопорядок; додержання прав і свобод громадян.

Згідно пунктів 3, 6 ч 1 ст. 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить, зокрема, вирішення питань, бюджету, фінансів та обліку, науки і освіти.

Відповідно до пунктів 2, 9 ст. 16 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за станом фінансової дисципліни, обліку та звітності, додержанням законодавства з питань науки і освіти.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцеві державні адміністрації реалізовують державну політику в галузі охорони здоров'я.

Статтею 28 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" для реалізації наданих повноважень обласній державній адміністрації надано право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 115 Бюджетного кодексу України обласним державним адміністраціям надано право здійснювати контроль за відповідністю бюджетному законодавству показників затверджених бюджетів, розпису бюджету, кошторисів бюджетних установ та інших документів, які використовуються у бюджетному процесі, щодо районних та міських рад (міст обласного значення) бюджетів і бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Таким чином, в межах реалізації вищевказаних контрольних функцій Закарпатська обласна державна адміністрація здійснює контроль за дотриманням бюджетного законодавства Вільховецькою сільською радою.

Згідно з пунктом 45 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України рішення про місцевий бюджет є нормативно-правовим актом Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи відповідної місцевої ради, виданий в установленому порядку, що затверджує місцевий бюджет та визначає повноваження відповідно Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації або виконавчого органу місцевого самоврядування здійснювати виконання місцевого бюджету протягом бюджетного періоду.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; пункт 5 рішення Конституційного Суду від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа № 1-9/2009)).

Згідно ст. 7 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" держава згідно з Конституцією України гарантує всім громадянам реалізацію їх прав у сфері охорони здоров'я шляхом: а) створення розгалуженої мережі закладів охорони здоров'я; б) організації і проведення системи державних і громадських заходів щодо охорони та зміцнення здоров'я; в) надання всім громадянам гарантованого рівня медичної допомоги у обсязі, що встановлюється Кабінетом Міністрів України; г) здійснення державного і можливості громадського контролю та нагляду в сфері охорони здоров'я; д) організації державної системи збирання, обробки і аналізу соціальної, екологічної та спеціальної медичної статистичної інформації; е) встановлення відповідальності за порушення прав і законних інтересів громадян у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров'я і забезпечує його захист. Кожен громадянин має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров'я медичної допомоги, до якої належать: екстрена медична допомога; первинна медична допомога; вторинна (спеціалізована) медична допомога, що надається за медичними показаннями у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я; третинна (високоспеціалізована) медична допомога, що надається за медичними показаннями у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я; паліативна допомога, що надається за медичними показаннями у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. Держава гарантує безоплатне надання медичної допомоги у державних та комунальних закладах охорони здоров'я також за епідемічними показаннями та безоплатне проведення медико-соціальної експертизи. У разі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров'я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов'язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди. Судовий захист права на охорону здоров'я здійснюється у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 14 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" реалізація державної політики охорони здоров'я покладається на органи виконавчої влади. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, а також органи місцевого самоврядування реалізують державну політику у сфері охорони здоров'я в межах своїх повноважень, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" реалізацію державної політики у сфері охорони здоров'я в адміністративно-територіальних одиницях України здійснюють Рада міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, до видатків, що здійснюються з бюджетів об'єднаних територіальних громад, в тому числі і Вільховецькою сільською радою, як об'єднаною територіальною громадою, віднесено видатки на вторинну медичну допомогу.

Відповідач, приймаючи спірне рішення, зобов'язаний був врахувати вказані законодавчі положення.

Разом з тим, рішенням Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 25 грудня 2015 року № 52 "Про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рік" (з наступними змінами), всупереч положенням п.п. 1, 4, 6, 7 ч.1 ст.7, ст.ст. 82, 86 Бюджетного кодексу України та ст.ст. 7, 8 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" не було передбачено належних видатків на фінансування закладів, що надають вторинну медичну допомогу жителям Вільховецької сільської ради.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на не вирішення на державному рівні питання про порядок розподілу відповідних фінансових ресурсів на первинну та вторинну медичну допомогу. Законодавче не вирішення питання щодо розподілу відповідних фінансових ресурсів на первинну та вторинну медичну допомогу не надає права суб'єкту бюджетної нормотворчості ігнорувати положення законодавства, яким регулюється питання бюджету.

Суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є забезпечення захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (стаття 2 КАС України).

Визнання рішення суб'єкта владних повноважень незаконним та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії є одним із способів захисту порушеного права та інтересу, передбаченого КАС України.

Враховуючи порушення норм чинного законодавства відповідачем при прийнятті спірного рішення, зобов'язання його прийняти нове рішення з дотриманням порушених законодавчих норм не є втручанням у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування.

З огляду на проаналізовані вище положення ст. 144 Конституції України, ст.ст. 13, 28 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", ст. 115 Бюджетного кодексу України, Закарпатська обласна державна адміністрація наділена повноваженнями здійснення контролю за дотриманням бюджетного законодавства Вільховецькою сільською радою.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що до компетенції суду не входить зобов'язання відповідача приймати на сесії будь-яке конкретне рішення, оскільки суд не має права перебирати на себе повноваження, віднесені до компетенції органів місцевого самоврядування. Суд може за наявності достатніх правових підстав визнати визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язати відповідача вчинити певні дії; зобов'язати відповідача утриматися від вчинення певних дій, однак не може зобов'язати орган місцевого самоврядування прийняти конкретне рішення (в даному випадку зобов'язати конкретно визначити суму міжбюджетного трансферту).

Крім цього, суд вважає, що затягування із приведенням бюджету Вільховецької сільської ради у відповідність до вимог чинного законодавства впливає на порушення прав значного кола осіб, організацій, а тому слід визначити відповідачу конкретний строк - один місяць для прийняття відповідного рішення щодо приведення бюджету Вільховецької сільської ради у відповідність до вимог чинного законодавства.

Щодо твердження представників відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.99 КАС України, Адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.122 Бюджетного кодексу України, у разі порушення вимог щодо складання бюджету згідно із цим Кодексом та законом про Державний бюджет України в частині міжбюджетних трансфертів Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голові обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій надається право протягом місяця з дня набрання чинності рішенням про районний, міський (міста республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення), районний у містах Києві та Севастополі бюджети та бюджети об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, звернутися до суду з одночасним клопотанням про невідкладне зупинення дії рішення про відповідний місцевий бюджет до закінчення судового розгляду справи. Районні державні адміністрації до запровадження інституту представника Президента України, виконавчі органи міських (міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення), районних у містах Києві та Севастополі рад, рад об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, наступного дня після підписання керівником відповідної місцевої ради рішення про місцевий бюджет або внесення до нього змін надсилають його Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям.

Оскільки, голові Закарпатської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 лише в серпні 2016 року стало відомо про те, що з бюджету Вільховецької сільської ради, за рахунок коштів медичної субвенції з Державного бюджету України на 2016 рік, не перераховані кошти Тячівському районному бюджету для надання вторинної медичної допомоги жителям Вільховецької об'єднаної територіальної громади (міжбюджетний трансферт), тобто Вільховецькою сільською радою при складанні бюджету на 2016 рік порушено вимоги Бюджетного кодексу України, в тому числі і в частині міжбюджетних трансфертів, суд вважає, що позивачем не пропущено строк для звернення до суду.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовільнити частково та визнати незаконним і нечинним з дня набрання даною постановою законної сили рішення Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 25 грудня 2015 року № 52 "Про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рік" (з наступними змінами)та зобов'язати Вільховецьку сільську раду Тячівського району Закарпатської області в місячний строк з дня набрання даною постановою законної сили повторно розглянути і прийняти рішення про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рікз дотриманням положень п.п. 1, 4, 6, 7 ч.1 ст.7, ст.ст. 82, 86 Бюджетного кодексу України та ст.ст. 7, 8 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я", вирішивши питання про передачу з бюджету Вільховецької сільської ради (об'єднаної територіальної громади) Тячівського району Закарпатської області, за рахунок коштів медичної субвенції з Державного бюджету України на 2016 рік, Тячівському районному бюджету міжбюджетного трансферту для надання вторинної медичної допомоги жителям Вільховецької об'єднаної територіальної громади. Також, слід зобов'язати Вільховецьку сільську раду, після набрання даною постановою законної сили, невідкладно опублікувати резолютивну частину даної постанови суду у виданні, в якому було офіційно оприлюднено рішення Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 25 грудня 2015 року № 52 "Про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рік" (з наступними змінами).

Судові витрати по справі, що складаються з судового збору в сумі 1 378,00 грн. слід стягнути з відповідача в користь позивача.

На підставі ст.ст. 7, 8, 14 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" ст.ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 13, 16, 28 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", ст.ст. 1, 2, 4, 7, 82 ,86, 87, 115 Бюджетного кодексу України, керуючись ст. ст. 7-11, 41, 128, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Визнати незаконним і нечинним з дня набрання даною постановою законної сили рішення Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 25 грудня 2015 року № 52 "Про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рік" (з наступними змінами)та зобов'язати Вільховецьку сільську раду Тячівського району Закарпатської області в місячний строк з дня набрання даною постановою законної сили повторно розглянути і прийняти рішення про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рікз дотриманням положень п.п. 1, 4, 6, 7 ч.1 ст.7, ст.ст. 82, 86 Бюджетного кодексу України та ст.ст. 7, 8 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я", вирішивши питання про передачу з бюджету Вільховецької сільської ради (об'єднаної територіальної громади) Тячівського району Закарпатської області, за рахунок коштів медичної субвенції з Державного бюджету України на 2016 рік, Тячівському районному бюджету міжбюджетного трансферту для надання вторинної медичної допомоги жителям Вільховецької об'єднаної територіальної громади.

Зобов'язати Вільховецьку сільську раду, після набрання даною постановою законної сили, невідкладно опублікувати резолютивну частину даної постанови суду у виданні, в якому було офіційно оприлюднено рішення Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 25 грудня 2015 року № 52 "Про сільський бюджет об'єднаної територіальної громади на 2016 рік" (з наступними змінами).

В інших позовних вимогах - відмовити.

Стягнути з Вільховецької сільської ради в користь Закарпатської обласної державної адміністрації 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тячівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.В. Ніточко