Справа № 805/6505/14
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Толстолуцька М.М.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року справа №805/6505/14

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е. Г., суддів Васильєвої І. А., Жаботинської С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 р. у справі № 805/6505/14 (головуючий І інстанції Толстолуцька М.М.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Донецькій області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про зупинення виконавчого провадження, визнання дій незаконними, скасування вимоги від 30 квітня 2014 року № Ф-357-25 про сплату боргу в розмірі 3680,65 гривень, зобов'язання не нараховувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року позовні вимоги задоволені частково. Суд першої інстанції визнав незаконними дії Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області з винесення вимоги від 30.04.2014 року № Ф-357-25 про сплату боргу в розмірі 3680,65 грн, скасував вимогу Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 30.04.2014 року № Ф-357-25 про сплату боргу в розмірі 3680,65 грн. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій зазначив на порушення судом норм матеріального права, мотивуючи скаргу тим, що позивач на час виникнення боргу не набув пенсійного віку та зобов'язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI). Просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована як фізична особа-підприємець 05.10.2010 року (а.с.7). Позивачу призначено пенсію в разі втрати годувальника, термін дії - з 03.09.2010 року, довічно (а.с.6).

30 квітня 2014 року Шахтарською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Донецькій області було сформовано вимогу № Ф-357-25 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в розмірі 3680,65 грн (а.с.5).

Задовольняючи позов у частині, суд першої інстанції, виходив із того, що, оскільки позивач досяг пенсійного віку, то має передбачене частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на звільнення від сплати єдиного внеску, хоча і отримує пенсію за втратою годувальника.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

Право на пенсійне забезпечення, загальні умови призначення пенсій, порядок їх нарахування та розміри визначаються, зокрема,Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1058-ІV).

Право жінок на пенсію за віком, що передбачене частиною другою статті 12 Закону № 1788-ХІІ та частиною другою статті 26 Закону № 1058-ІV, і пов'язується з досягненням відповідного віку, а саме: 55 років.

Згідно із статтею 1 Закону № 1058-ІV, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Частина 1 статті 9 Закону № 1058-ІV передбачає, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

При цьому в статті 10 Закону № 1058-ІV зазначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За приписами частини 4 статті 4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку про те, що положення частини 4 статті 4 Закону № 2464-VI не поширюються на осіб, які отримують пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Оскільки позивач на виконання статті 10 Закону № 1058-ІV обрала пенсію в зв'язку із втратою годувальника, а при досягненні пенсійного віку не перейшла на пенсію за віком, то вона не набула право на пільгу, передбачену частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VI.

Верховний Суд України неодноразово висловлював аналогічну правову позицію в справах цієї категорії, зокрема, в постановах від 21 квітня 2015 року (№ 21-90а15), від 26 травня 2015 року (№ 21-228а15) та від 26 січня 2016 року (№ 21-2971а15).

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суд першої інстанції щодо задоволення позову помилковим, зробленим з невірним застосуванням норм матеріального права, що обумовлює скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови з відмовою в задоволені позовних вимог.

Керуючись статтями 84, 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 р. у справі № 805/6505/14 задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 р. у справі № 805/6505/14 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволені позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Донецькій області про зупинення виконавчого провадження, визнання дій незаконними, скасування вимоги від 30 квітня 2014 року № Ф-357-25 про сплату боргу в розмірі 3680,65 грн, зобов'язання не нараховувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.А. Васильєва

С.В. Жаботинська