Справа № 2-а-103/10
Суддя: Ємчук В. Е.
Дата ухвалення: 2010-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-103/10
Номер провадження 2-а-103/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.10 року Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Ємчук В.Е.

при секретарі - Орос С.Ю.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рахів справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 як представника за дорученням ОСОБА_4 до

Рахівської районної державної адміністрації, третя особа: Управління Держкомзему у Рахівському районі

про

скасування розпорядження

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду за дорученням ОСОБА_4 із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

Розпорядженням голови Рахівської РДА від 17.03.2010 року за №249, скасовано розпорядження в.о. голови Рахівської РДА № 207 від 09.03.2010 року, яким затверджено проект землеустрою та передано позивачеві у приватну власність земельну ділянку загальною площею 2 га., для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Ясінянської селищної ради, за межами населеного пункту, в урочищі «Урда», на підставі якого ОСОБА_4 15.03.2010 року було виготовлено та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 213594. Зазначене розпорядження голови Рахівської РДА вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню, через те, що в оскарженому розпорядженні не конкретизовано та не мотивовано з яких підстав розпорядження в.о. голови Рахівської РДА № 207 від 09.03.2010 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, за межами населеного пункту», яким ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку, є незаконним і таким, що підлягає до скасування. З огляду на те, Ідо розпорядження в.о. голови Рахівської РДА № 207 від 09.03.2010 року, скасовано на підставі протесту прокурора Рахівського району № 413/10 від 17.03.2010 року, вважає, що задовольняючи його вимоги, голова Рахівської районної державної адміністрації, повинен був перевірити чи відповідають мотиви, викладені в протесті фактичним обставинам. В протесті прокурора зазначено, що земельна ділянка площею 2 га., яка передана позивачу в приватну власність для ведення особистого підсобного господарства та розташована на території Ясінянської селищної ради, згідно картографічних матеріалів, входить до складу полонини «Драгобрат», а не урочища «Урда», як це зазначено в розпорядженні № 207 від 09.03.2010 року, і відповідно не відноситься до земель запасу Ясінянської селищної ради, що стверджено листом управління Держкомзему у Рахівському районі від 17.03.2010 року за № 2248. Вважає, що наведені висновки не відповідають фактичним обставинам, а відповідно і протест прокурора Рахівського району Закарпатської області від 17.03.2010 року № 413/10 є безпідставним і в його задоволенні слід було відмовити з тих мотивів, що проект відведення земельної ділянки було погоджено всіма уповноваженими на те службами та посадовими особами, в тому числі відповідачем за даними позовом та начальником управління Держкомзему у Рахівському районі. Посилання ж на ту обставину, що факт входження виділеної земельної ділянки до складу полонини «Драгобрат» стверджується вище згаданим листом управління Держкомзему у Рахівському районі, вважає безпідставним та голослівним, оскільки така інформація не базується на даних землевпорядної планово-картографічної інформації та цілком суперечить висновкам геодезичного дослідження розташування земельної ділянки стосовно системи координат, якими доводиться цілком протилежне, тобто те, що земельна ділянка по справі розташована саме в урочищі «Урда» та знаходиться за межами населеного пункту. Вважає, що розпорядженням голови Рахівської РДА від 17.03.2010 року за № 249 «Про скасування розпорядження голови райдержадміністрації від 09.03.10 року № 207» грубо порушено право ОСОБА_4 на земельну ділянку, тому звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги повністю підтримав, просить винести рішення, яким визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Рахівської РДА від 17.03.2010 року за № 249 «Про скасування розпорядження голови райдержадміністрації від 09.03.10 № 207».

Представник Рахівської районної державної адміністрації - ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Ствердила, що підставою для видачі оскаржуваного розпорядження став протест прокурора на попереднє розпорядження, тобто адміністрація відповідним чином відреагувала на вказаний протест. При винесенні розпорядження №249 від 17.03.2010 року адміністрацією не перевірялось достовірність інформації наданої в прокуратуру району управлінням Держкомзему, оскільки вважали, що наявність такого протесту є достатньою підставою для скасування розпорядження № 207 від 09.03.2010 року. Вважає, що мотиви в протесті прокуратури викладені правильно. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи - управління Держкомзему у Рахівському районі - ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав. В судовому засіданні пояснив суду, що по кадастровому номеру ділянки, на яку позивачу видано Державний акт, вбачається, що вказана земельна ділянка знаходиться на полонині «Драгобрат», натомість в Державному акті та розпорядженні № 210 йдеться лише про урочище «Урда», без зазначення назви полонини. Вважає, що ці обставини були достатніми для видачі головою РДА оскаржуваного розпорядження.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування щодо правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України - громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 140 Земельного кодексу України - підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи та показів сторін, детально досліджених у ході судового розгляду, громадянину ОСОБА_4, на підставі розпорядження №207 від 09.03.2010 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність», а також зібраних та належним чином погоджених відповідними службами висновків та документів, було видано Державний акт серії ЯИ № 213594 та передано йому у приватну власність земельну ділянку загальною площею 2 га., для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка знаходиться на території Ясінянської селищної ради, за межами населеного пункту, в урочищі «Урда». Однак, 17.03.2010 року розпорядженням голови Рахівської РДА за № 249, скасовано зазначене розпорядження.

Зокрема, беззаперечним доказом позовних вимог являється проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Ясінянської селищної ради, урочище «Урда» Рахівського району Закарпатської області, в якому не зазначено про віднесення урочища «Урда» до полонини «Драгобрат», разом з тим, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджено в усіх необхідних інстанціях.

Отже, позивач отримав земельну ділянку відповідно до вимог ч.1 ст.116 Земельного кодексу України.

Згідно ст. 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" - розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Згідно п. "г" ч. З ст. 152 Земельного кодексу України - захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що розпорядження №249 видано в той час, коли ОСОБА_4 вже було видано на руки належним чином завірений Державний акт про право власності на земельну ділянку, тобто, на момент видачі оскаржуваного розпорядження, позивач вже набув права власності на земельну ділянку, захист якого гарантовано Конституцією України, Земельним та Цивільним Кодексами України, іншими нормативно-правовими актами.

Окрім того, слід зазначити, що представник відповідача, заперечуючи проти позову, не довела суду правомірності рішення відповідача, тобто не виконала покладений на відповідача ч.2 ст.71 КАС України обов'язок, а лише ствердила, що основною та єдиною підставою для видачі оскаржуваного розпорядження став протест прокурора, підставність вимог якого не перевірялася.

Більше того, голова Рахівської районної державної адміністрації видаючи розпорядження №249 від 17.03.2010 року «Про скасування розпорядження голови райдержадміністрації від 09.03.2010 року №207» вийшов за межі наданих йому повноважень, тобто не мав права скасовувати розпорядження, оскільки, у відповідності до ст.43 ЗУ «Про державні місцеві адміністрації» вказане розпорядження могло бути скасоване лише Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не довів в судовому засіданні правомірності прийнятого ним розпорядження, внесення протесту прокурором не надавало голові РДА право самостійно скасовувати розпорядження, тобто таке було прийнято всупереч наданих голові РДА повноважень, а отже є незаконним та підлягає скасуванню.

Питання про повернення судових витрат, понесених позивачем, при зверненні до суду з даним позовом, його представником у ході судового розгляду не ставилося.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 11, 69, 71, 160, 161, 163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Розпорядження голови Рахівської РДА від 17.03.2010 року за № 249 «Про скасування розпорядження голови райдержадміністрації від 09.03.10 № 207» - визнати незаконним та скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Ємчук В.Е.