Справа № 804/8947/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 р. Справа № 804/8947/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.06.2015р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до провадження вказану адміністративну справу та призначено до розгляду в судовому засіданні.
В обґрунтування адміністративного позову, позивач зазначає, що продаж нерухомості за договором купівлі-продажу від 25.06.2008р. було здійснено позивачем не як суб`єктом господарювання, а як фізичною особою, підтверджуючи зазначене тим, що згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно власником майна є саме ОСОБА_1. як фізична особа, а не фізична особа-підприємець ОСОБА_1., а тому твердження відповідача про необхідність перебування позивача на загальній системі оподаткування у 2009, 2010 році та заниження у цих періодах сум ПДВ є помилковим, що свідчить про необґрунтованість відомостей, викладених в акті перевірки, і, відповідно оскаржувані податкові повідомлення - рішення є незаконними та необґрунтованими.
Представник позивача проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Ухвалою суду від 22.03.2016р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області 26.11.1998р. та знаходиться на податковому обліку в Центральній МДПІ м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_1, копія якого міститься в матеріалах справи.
Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №5486351 від 16.03.2010р., копія якого наявна в матеріалах справи, видами господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 визначено: 51.3 оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 51.31.0 оптова торгівля фруктами та овочами; 70.20.2 здавання під найм власної та державної нерухомості невиробничого призначення.
Судом встановлено, що в період з 29.11.2011 р. по 05.12.2011 р., керуючись підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, з у рахуванням вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України та згідно наказів від 17.11.2011 р. № 1107, від 24.11.2011 р. № 1124, посадовою особою Центральної МДПІ у м. Кривому Розі була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФО-П ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2008 р. по 31.03.2011 р., за результатами якої складено акт від 09.12.2011 р. № 7202/173/НОМЕР_3 та зроблено висновок про порушення позивачем вимог: - статті 1 Указу Президента України від 03.07.1998 р. № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян", в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб - від підприємницької діяльності у сумі 7 839,10 грн.; - пунктів 9.3, 9.4 статті 9, пункту 10.1 статті 10, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", у результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість у сумі 56 517,96 грн.; - пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, внаслідок неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень 2008 року - грудень 2010 року.
Судом встановлено, у періоді з 01.10.2008р. по 31.03.2011р. фізична особа - підприємець ОСОБА_1 здійснював діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.
25 червня 2008 року суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1. та ДП «АРІ» ТОВ «Арістей Компані" був укладений договір купівлі-продажу.
Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу від 25.06.2008р. «продавець» суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1. продав «покупцю» ДП «Арі» ТОВ «Арістей Компані» 28/100 частин від приміщення №3 в будівлі літ.В-2 н/ж. площею 1104,8кв.м., з прибудовою літ.«В» - розміром 54,7х6,50м (площею 338,6кв.м.), розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 1 011 000,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 91 від 20.06.2008 р., № 168 від 01.08.2008р. та № 174 від 07.08.2008 р., які містяться в матеріалах справи.
А саме відчужується: приміщення №22 - площею 65,8кв.м.; приміщення «II» - площею 115,9кв.м.; приміщення «III» - площею 222,7кв.м. - всього 404,4кв.м. (п.1 Договору).
Згідно з п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України Платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
При цьому великий платник податків зобов'язаний також надати в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб копії документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів (якщо такі документи створюються ним в електронній формі), не пізніше робочого дня, наступного за днем початку документальної виїзної планової, позапланової перевірки, документальної невиїзної перевірки.
Для платників податків, які відповідно до цього пункту зобов'язані надавати інформацію в електронній формі, загальний формат та порядок подачі такої інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. У разі невстановленого електронного формату та порядку надання такої інформації платник податків звільняється від обов'язку подання її в електронній формі.
Відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
П.102.1 ПК України визначає, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Згідно до пп. 2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України "Про податок на додану вартість" (діючого на момент виникнення спірних правовідносин), особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість).
У відповідності до п.9.3 ст.9 вищевказаного Закону, особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма заяви про реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим органом. Дані з реєстру платників податку підлягають оприлюдненню в порядку, визначеному центральним податковим органом.
Відповідно до п.9.4 ст.9 вищевказаного Закону, якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.
Статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.
У разі здійснення операції з продажу основних фондів виручкою від реалізації вважається різниця між сумою, отриманою від реалізації цих фондів, та їх залишковою вартістю на момент продажу.
Згідно ст.4 вказаного Указу, Форма книги обліку доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, і порядок її ведення суб'єктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються Державною податковою адміністрацією України.
Для платника єдиного податку - фізичної особи порядок ведення Книги обліку доходів і витрат затверджено Наказом ДПА України №599 від 29.10.99р. «Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі».
Відповідно до п.8 вказаного Наказу, для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком N 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 N 12 ( z0064-93 ) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.93 за N 64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи "період обліку", "витрати на виробництво продукції", "сума виручки (доходу)", "чистий доход".
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у періоді з 01.10.2008р. по 31.03.2011р. ФОП ОСОБА_1. здійснював діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.
Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №5486351 від 16.03.2010р., копія якого наявна в матеріалах справи, видами господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 визначено: 51.3 оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 51.31.0 оптова торгівля фруктами та овочами; 70.20.2 здавання під найм власної та державної нерухомості невиробничого призначення, що також підтверджується Свідоцтвом про сплату єдиного податку НОМЕР_2 від 18.12.2008р.
25 червня 2008 року суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1. та ДП «АРІ» ТОВ «Арістей Компані" був укладений договір купівлі-продажу, копія якого наявна в матеріалах справи.
Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу від 25.06.2008р. «продавець» суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1. продав «покупцю» ДП «АРІ» ТОВ «Арістей Компані» 28/100 частин від приміщення №3 в будівлі літ.В-2 н/ж. площею 1104,8кв.м., з прибудовою літ.«В» - розміром 54,7х6,50м (площею 338,6кв.м.), розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 1 011 000,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 91 від 20.06.2008 р., № 168 від 01.08.2008р. та № 174 від 07.08.2008 р., які містяться в матеріалах справи.
А саме відчужується: приміщення №22 - площею 65,8кв.м.; приміщення «II» - площею 115,9кв.м.; приміщення «III» - площею 222,7кв.м. - всього 404,4кв.м. (п.1 Договору).
Суд зазначає, що якщо у фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності у звітному календарному році виручка перевищує 500000 грн., то така особа не може перейти на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності протягом наступного календарного року, таким чином, фізична особа-підприємець ОСОБА_1. протягом 2008 року не може бути платником єдиного податку, а дохід у сумі 600000грн., отриманий від здійснення підприємницької діяльності, оподатковується згідно порядку, встановленому розділом IV Декрету №13-92 "Про прибутковий податок з громадян".
Щодо посилання позивача на те, що вказаний вище договір купівлі-продажу від 25.06.2008 року був укладений ним як фізичної особою, а не фізичною особою - підприємцем, та ніяким чином не пов'язаний зі здійсненням господарської діяльності, суд зазначає наступне.
Зазначене твердження позивача спростовується матеріалами справи, а саме: копією договору купівлі-продажу від 25.06.2008 року, в преамбулі та п.1 якого вказано, що зазначений договір був укладений «Суб'єктом підприємницької діяльності - ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3, надалі «Продавцем», що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця (бланк серії НОМЕР_4, видано виконкомом Криворізької міськради, дата проведення державної реєстрації 26.11.1998 року, № державної реєстрації 2 227 001 003788), з однієї сторони та Дочірнім підприємством «АРІ» Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІСТЕЙ КОМПАНІ».
КП ДОР «Криворізьке БТІ» листом від 29.03.2010р. №2105 повідомлено, що відповідно даних електронної бази даних за ОСОБА_1 зареєстровано, зокрема: - нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1, приміщення №3 (що була об'єктом договору купівлі-продажу від 25.06.2008р.).
Таким чином, враховуючи що одним із видів господарської діяльності, що здійснював позивач є здавання під найм власного та державного майна невиробничого призначення (КВЕД 70.20.2) суд приходить до висновку про використання нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1, приміщення № 3 у його господарській діяльності.
При цьому, суд зазначає, що законодавство не містить прямої норми щодо звільнення від оподаткування доходів, одержаних фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності, у разі порушення вимог Указу №727/98 і перевищення встановленого ним максимального рівня за 1 рік - 500000грн.
У разі порушення вимог ст.1 Указу №727/98, а саме: перевищення загальної суми отриманого доходу 500000грн., статтею 5 Указу №727/98 передбачений перехід платника податку на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2000 року №507 "Про роз'яснення Указу Президента України від 03.07.1998р. №727/98" передбачено, що під поняттям "рік" в Указі №727/98 розуміється календарний рік (з 1 січня по 31 грудня).
Водночас, наказом ДПА України від 29 жовтня 1999р. "Про затвердження Свідоцтв про сплату єдиного податку та Порядку його видачі" свідоцтво про сплату єдиного податку видається фізичній особі підприємницької діяльності на календарний рік.
Враховуючи зазначене, якщо у фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності у звітному календарному році виручка перевищує 500000грн., то така особа не може перейти на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності протягом наступного календарного року, таким чином, ФОП ОСОБА_1. протягом 2008 року не може бути платником єдиного податку, а дохід у сумі 600 000грн., отриманий від здійснення підприємницької діяльності, оподатковується згідно порядку, встановленому розділом IV Декрету №13-92 "Про прибутковий податок з громадян".
У відповідності до п.9.3 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» (діючого на момент виникнення спірних правовідносин), особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма заяви про реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим органом. Дані з реєстру платників податку підлягають оприлюдненню в порядку, визначеному центральним податковим органом.
Відповідно до п.9.4 ст.9 вищевказаного Закону, якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.
Таким чином, виходячи з вищевикладених норм законодавства, суд вважає, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1., починаючи з 01.10.2008 року, повинен був бути зареєстрований як платник ПДВ.
Пп. 7.8.1 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначений податковий період для подання декларації з ПДВ - один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених Законом та Кодексом - календарний квартал.
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1. з ІІІ кварталу 2008 року мав перейти на загальну систему оподаткування. Платник ПДВ, який перебуває на загальній системі оподаткування, з моменту реєстрації може застосовувати тільки місячний податковий період. Згідно з вимогами п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного місяця.
В порушення вимог п.203 ст.203 Податкового кодексу України фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 не було надано до податкової інспекції податкові декларації з ПДВ за період жовтень 2008 року - грудень 2010 року.
Крім того, суд звертає увагу, що ФОП ОСОБА_1. вів спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою визначення об'єкта оподаткування та не був зобов'язаний вести баланс активів та подавати до контролюючих органів відповідні звіти із зазначенням основних фондів, що використовувалися ним в підприємницькій діяльності.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували правильність висновків відповідача, викладених ним в акті від 09.12.2011 р. № 7202/173/НОМЕР_3.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку в необхідності відмови в задоволенні поданого адміністративного позову.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова