Справа № 335/12396/13-а (2-а/335/3/2016)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 вересня 2016 рокусправа № 335/12396/13-а (2-а/335/3/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.
суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.
за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1

на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2016 року

у справі № 335/12396/13-а (2-а/335/3/2016)

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 22.11.2013 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії.

16.10.2015 року позивачем подано уточнений адміністративним позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просив суд поновити строк на звернення до суду з позовом, визнати бездіяльність посадових осіб Головного управління МВС України в Запорізькій області в частині відмови у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області всіх необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів внутрiшнix справ та деяких інших осіб», в редакції від 04.07.2002 року - протиправною, зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та направити до Головного управління МВС України в Запорізькій області особову справу ОСОБА_1 та всі необхідні документи для проведення підрахунку вислуги років та подальшої передачі (направлення) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для призначення йому пенсії, зобов`язати Головне управління МВС України в Запорізької області, після отримання документів від ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області всі документи, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів внутрішнix справ та деяких інших осіб», в редакції від 04.07.2002

року, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, після отримання документів від Головного управління МВС України в Запорізької області, призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів внутрішнix справ та деяких інших осіб», в редакції від 04.07.2002 року, починаючи з 28.04.2006 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано бездіяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині відмови у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області всіх необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів Внутрiшнix справ та деяких інших осіб», в редакції від 04.07.2002 року - протиправною. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області всі необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» у редакції від 04.07.2002 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області після отримання всіх необхідних документів, призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції від 04.07.2002 року, починаючи з 28 квітня 2006 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Отже, з огляду на викладене, особи, які звертаються (незалежно від часу) за призначенням пенсії за вислугою років, на підставах передбачених пунктом «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», яким в період з 04 липня 2002 року по 29 квітня 2006 року виповнилось 45 років та наявний загальний трудовий стажу 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, мають право на призначення такого виду пенсії незалежно від підстав та часу звільнення зі служби.

При цьому суд зазначив, що за наявності у позивача права на отримання пенсії ненадання Запорізьким обласним військовим комісаріатом до органу пенсійного фонду України необхідних документів для призначення пенсії є таким, що протирічить приписам частини 2 статті 19 Конституції України і частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погодившись з постановою суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідність рішення суду обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Так, відповідач зазначає, що адміністративний позов подано 22.11.2013 року, проте судом першої інстанції позовні вимоги задоволено з 28.04.2006 року.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду (ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на викладене, н думку відповідача, позовні вимоги за період з 28.04.2006 року по 22.06.2013 року повинні бути залишені без розгляду.

Також відповідач зазначає, що адміністративне судочинство направлене на захист порушених прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України). Кодекс адміністративного судочинства України в ч.3 ст.2 передбачає здійснення у таких справах перевірки законності вчинених дій, включаючи наявність повноважень на вчинені дії, їх обґрунтованість, дотримання строків ти інших принципів.

Враховуючи зазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не вчинило жодних дій, які б порушували права позивача, та не було зобов`язано вчиняти якісь дії відповідно до вимог чинного законодавства.

Так, відповідно до ч.1 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб. Звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовців здійснюється за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Пункт 1 Постанови Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 №135/13402, покладає оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії на уповноважені структурні підрозділи міністерств, відомств. Вказані органи надають до управлінь Пенсійного фонду необхідні для призначення (перерахунку) пенсії документи.

Жодних документів до головного управління для призначення пенсії не надавалося, через що Відповідач не мав змоги здійснювати призначення пенсії, а, отже, не вчинив жодних протиправних дій.

Таким чином, предметом оскарження можуть бути лише дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання документів для призначення пенсії.

Запорізький обласний військовий комісаріат також подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом матеріального та процесуального права, невідповідність постанови суду обставинам справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Так, відповідач посилається на порушення судом норм статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, безпідставний вихід суду за межі позовних вимог, вказує на невірне застосування судом норм пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Посилаючись на те, що останнім місцем проходження служби та звільнення позивача було МВС України відповідач вказує, що за призначенням пенсії позивач повинен звертатися до уповноважених структурних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, а не до Міністерства оборони України. Суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позовних вимог до Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Запорізькій області та визнав дії Запорізького обласного військового комісаріату протиправними.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Вказує, що служби в органах МВС України він не проходив, переписка стосовно місцезнаходження та направлення до органів пенсійного фонду документів, необхідних для призначення пенсії, здійснюється між ним та відповідачами з 2006 року. З 2009 року мали місце звернення позивача до суду.

Саме протиправні відмови відповідачів у з`ясуванні обставин щодо перебування документів позивача зумовили несвоєчасне звернення з належним позовом.

У судовому засіданні представник ІНФОРМАЦІЯ_1 доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, підтримав.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених вище.

Представники інших осіб, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, що не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є офіцером запасу та проходив військову службу в лавах збройних сил з 05.11.1979 року по 09.12.1992 року. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 досяг 45-річного віку, має загальний трудовий стаж понад 25 років та вислугу років як військовослужбовець понад 13 років, тобто більше 12 років і 6 місяців (вказані обставини підтверджені та повністю відповідають записам у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 12.03.1993 року, Витягом від 04.05.2006 року із розділу 12 послужного списку особової справи № 9360 офіцера запасу ОСОБА_1 та Довідкою від 27.07.2009 року № ВОЗК/2259).

У період з березня 2009 року по жовтень 2013 року позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Мелітопольсько-Веселівського об`єднаного районного військового комісаріату Запорізької області з приводу підготовки та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документів, необхідних для призначення пенсії згідно з пунктом «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

У квітні 2009 року та травні 2013 року позивач також звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з приводу витребування від компетентних органів необхідних документів та призначення йому пенсії відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» у редакції станом на 19.07.2002 року.

Як свідчить переписка між позивачем та органом Пенсійного фонду України, Мелітопольсько-Веселівським об`єднаним районним військовим комісаріатом Запорізької області та Запорізьким обласним військовим комісаріатом (т.1 а.с. 14-18, т.2 а.с. 26-28), у задоволенні заяв позивача останньому відмовлено з тих підстав, що згідно із внесеними змінами до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», Законом України від 04.04.2006 року №3591- IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців», законодавча норма, яка передбачала призначення пенсії особам офіцерського складу, які були звільнені з військової служби не залежно від підстав та часу і досягли 45-річного віку, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, скасована.

Названу відмову, зокрема надану Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, не можна визнати законною та обґрунтованою, виходячи з наступного.

Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Конституція України гарантує впевненість громадян у тому, що їхнє теперішнє становище не буде погіршено прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акта; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є її головним обов`язком (статті 1, 3 Конституції України). При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22 Конституції України), усі люди є рівні у своїх правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень прав і свобод громадян за будь-якими ознаками (стаття 21, частина перша статті 24 Основного Закону України).

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Відповідно до статті 1 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом за наявності встановленої ним вислуги на військовій службі та службі в органах внутрішніх справ, мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Редакція пункту «б» статті 12 Закону № 2262-XII протягом дії цього закону змінювалась, міняючи при цьому умови і підстави виникнення права на пенсію за вислугу років, зокрема, умову призначення пенсії - досягнення 45-річного віку на час звільнення зі служби.

В редакції п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 4 липня 2002 року умова досягнення 45-річного віку та наявності загального трудового стажу 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ саме на день звільнення, була замінена словами «незалежно від підстав та часу звільнення».

Отже, слід дійти висновку, що у разі виникнення права на призначення пенсії у особи, яка відповідає критеріям наведеним у викладеній нормі, з 04 липня 2002 року (дата набуття чинності змін до статті 12 Закону) незалежно від підстав та часу звільнення, правом на призначення пенсії за вислугу років користувалися перелічені в цій статті особи, які досягли на час дії вказаної норми Закону 45-річного віку, мали загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

З огляду на викладене, особи, які звертаються (незалежно від часу) за призначенням пенсії за вислугою років, на підставах передбачених пунктом «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», яким в період з 04 липня 2002 року по 29 квітня 2006 року виповнилось 45 років та наявний загальний трудовий стажу 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, мають право на призначення такого виду пенсії незалежно від підстав та часу звільнення зі служби.

Враховуючи те, що у період дії Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції від 04.07.2002 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 досяг 45-річного віку, має загальний трудовий стаж понад 25 років, з яких військова служба становить більше 13 років (без врахування місяців та днів), суд дійшов висновку, що він має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Порядок призначення пенсій військовослужбовцям регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок №3-1).

Відповідно до статті 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакціях станом на жовтень 2013 року та на момент розгляду справи передбачено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.

Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області безпідставно направило ОСОБА_1 відмову у призначенні пенсії, оформлену листом від 30 жовтня2013 року, та ухилялося від вчинення дій, передбачених частиною 2 статті 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Як з`ясовано під час розгляду справи, та не заперечується представником Запорізького обласного військового комісаріату, уповноваженим підрозділом на виконання функцій, передбачених пунктом 1 Порядку №3-1, є Запорізький обласний військовий комісаріат. Особова справа ОСОБА_1 зберігається у підрозділі названої особи - Мелітопольсько-Веселівському об`єднаному районному військовому комісаріаті Запорізької області.

Згідно з пунктом 12 Порядку №3-1, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Отже, ненадання Запорізьким обласним військовим комісаріатом до органу пенсійного фонду України наявних у військового комісаріату документів для призначення пенсії є таким, що протирічить діючому законодавству.

Виходячи з викладеного, слід дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання саме ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області всі наявні документи, необхідні для розгляду в установленому порядку питання про призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів внутрiшнix справ та деяких інших осіб», в редакції від 04.07.2002 року.

Що стосується вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, після отримання документів від ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів внутрiшнix справ та деяких інших осіб», в редакції від 04.07.2002 року, то вони є передчасними, оскільки відмови у прийнятті названих документів орган Пенсійного фонду на момент розгляду справи. Не вчиняв, будь-якого рішення на підставі вказаних документів не приймав, їх дослідження та оцінку не здійснював.

Таким чином, названі вимоги позивача є необґрунтованими, як такі, що базуються на припущеннях стосовно можливої протиправної поведінки Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

В частині позовних вимог, заявлених до Головного управління МВС України в Запорізької області, слід відмовити, виходячи з їх необґрунтованості та недоведеності, так як судом було встановлено і підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, що особова справа ОСОБА_1 на зберігання до Головного управління МВС України в Запорізькій області не надходила, а перебуває на зберіганні за місцем проживання та військовим обліком ОСОБА_1 - в Мелітопольсько-Веселівському об`єднаному районному військовому комісаріаті Запорізької області, який підпорядковується ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи, що позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області стосовно зобов`язання призначити пенсію є передчасними, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково, скасувати постанову суду першої інстанції. Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в призначенні позивачу пенсії у відповідності до п. б ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб у редакції від 04.07.2002 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконати дії, передбачені частиною другою ст.48 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб.

Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у підготовці та направленні до органів Пенсійного фонду України документів ОСОБА_1 з метою розгляду питання щодо призначення пенсії у відповідності до п. б ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб у редакції від 04 липня 2002 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області наявні документи

для розгляду питання про призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до п. б ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб у редакції від 04 липня 2002 року.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29 лютого 2016 року у справі №335/12396/13-а (2-а/335/3/2016) скасувати. Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в призначенні позивачу пенсії у відповідності до п. б ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб у редакції від 04.07.2002 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконати дії, передбачені частиною другою ст.48 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб.

Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у підготовці та направленні до органів Пенсійного фонду України документів ОСОБА_1 з метою розгляду питання щодо призначення пенсії у відповідності до п. б ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб у редакції від 04 липня 2002 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області наявні документи для розгляду питання про призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до п. б ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб у редакції від 04 липня 2002 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі
Постанову в повному обсязі складено 08.09.2016 року.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун