Справа № 813/6113/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року м. Київ К/800/32085/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Шведа Е.Ю.

Голяшкіна О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Львівської міської виконавчої дирекції Львівського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року у справі за позовом ТОВ "Вересень-3" до Львівської міської виконавчої дирекції Львівського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ТОВ "Вересень-3" звернулося з позовом, у якому просило визнати неправомірними дії відповідача по відмові у відшкодуванні допомоги по вагітності і пологах працівнику ТОВ «Вересень-3» ОСОБА_2 на суму 80711,82 грн. та зобов'язати відповідача відшкодувати ТОВ «Вересень-3» вказану суму допомоги по вагітності і пологах, належну ОСОБА_2.

Посилаючись на те, що Законом України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (далі Закон № 2240-ІІІ) встановлений обов'язок Фонду здійснити відшкодування Товариству, як страхувальнику, зазначених витрат, і на необґрунтовану відмову відповідача відшкодувати такі витрати, просив про задоволення позову.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року, позов задоволено. Визнано неправомірними дії щодо відмови у відшкодуванні допомоги по вагітності та пологах та зобов'язано відповідача відшкодувати такі витрати.

У касаційній скарзі Виконавча дирекція Львівського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

ТОВ «Вересень-3» є суб'єктом господарювання, на посаду директора якого відповідно до наказу №56 від 23 грудня 2009 року прийнята ОСОБА_2. Згідно наказу №17 від 06 травня 2010 року ОСОБА_2 надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 30 червня 2010 року по 04 квітня 2013 року.

29 травня 2013 року ТОВ «Вересень-3» подало до Львівської міської ВД ЛОВ ФСС ТВП заяву-розрахунок для фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам (ОСОБА_2) за рахунок коштів Фонду з проханням відшкодувати заборгованість у розмірі 80711,82 грн., яка виникла у зв'язку із нарахуванням лікарняного по вагітності та пологах.

На підставі довідки за результатами аналізу заяви-розрахунку ТОВ «Вересень-3» від 29 травня 2013 року, яким встановлено перевищення розміру середньоденної допомоги по тимчасовій непрацездатності (вагітності і пологах) над розміром середньоденної заробітної плати.

31 травня 2013 року видано наказ про проведення позапланової перевірки ТОВ «Вересень-3».

Результати позапланової перевірки ТОВ «Вересень-3» по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності оформлені актом №738 від 23 липня 2013 року.

Як видно з акту, перевіркою встановлено, що при нарахуванні допомоги по вагітності і пологах згідно листка непрацездатності №АГЖ 072628, виданого ОСОБА_2 за період з 07 травня 2013 року по 09 вересня 2013 року на суму 80711,82 грн., порушено пункти 3,4,7,14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26 вересня 2001 року № 1266.

Не погоджуючись з висновками перевірки та відмовою відшкодувати допомогу по вагітності та пологах, позивач звернувся з позовом до суду.

За приписами частини першої статті 39 Закону України від 18 січня 2001 року № 2240-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу.

Відповідно до частини другої статті 53 цього Закону Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається КМУ.

Такий Порядок затверджено постановою КМУ від 26 вересня 2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням».

Згідно із пунктом 3 цього Порядку розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат (крім страхування на випадок безробіття) та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця, є період роботи за останнім основним місцем роботи (зайняття підприємницькою діяльністю) перед настанням страхового випадку, протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1266 якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа не мала заробітку (грошового забезпечення) з поважних причин, що зазначені у пункті 4 цього Порядку, або якщо страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата (грошове забезпечення) для розрахунку страхових виплат та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця визначається виходячи з місячної тарифної ставки (посадового окладу), встановленої працівникові на момент настання страхового випадку.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що страховий випадок, за яким ОСОБА_2 повинна виплачуватись допомога по вагітності і пологам, настав у травні 2013 року; до цього, в період з 30.06.2010 р. по 04.04.2013 р. вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 05.04.2013 р. по 19.04.2013 р. - на лікарняному через захворювання і з 22.04.2013 р. по 03.05.2013 р. - на лікарняному по догляду за хворою дитиною, що згідно із абзацом п'ятим пункту 4 Порядку № 1266 є тими поважними причинами, які за приписами пункту 10 цього Порядку дають право застрахованій особі на одержання соціальних виплат не зважаючи на те, що вона не працювала до настання страхового випадку протягом усього розрахункового періоду.

З урахуванням того, що впродовж усього розрахункового періоду перед настанням страхового випадку застрахована особа ОСОБА_2 не мала заробітку з поважних причин, суди дійшли обґрунтованого висновку, що для розрахунку належних останній страхових виплат по вагітності і пологах необхідно застосовувати пункт 10 Порядку № 1266.

При цьому суди зазначили, що застосування відповідачем пункту 4 Порядку № 1266 призвело до неправильного визначення розрахункового періоду для розрахунку допомоги по вагітності і пологах ОСОБА_2, а саме 20-21 квітня 2013 року, оскільки такі дні припали на суботу та неділю і були для підприємства, згідно зі статтею 67 КЗпП вихідними днями.

За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних рішень. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та не вказують на допущені судами порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для їх скасування.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Львівської міської виконавчої дирекції Львівського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

Е.Ю. Швед

О.В. Голяшкін