Справа № 814/1585/16
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2016-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

09 вересня 2016 року Справа № 814/1585/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. при секретарі судового засідання Ткач Г.С. розглянувши адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Кворум-Нафта", вул. Гречишникова, 52, Миколаїв, 54003
доДержавної податкової інспекції у Центральному районі міста Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, вул. Потьомкінська, 24/2, Миколаїв, 54030 Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, вул. Гмирьова, 1/1, Миколаїв, 54028 Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, вул. Шкрептієнко, 27, Очаків, Миколаївська область, 57500 Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, вул. Миколи Аркаса, 2, Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56101
проскасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КВОРУМ-НАФТА" (далі по тексту також - позивач, Товариство), посилаючись на незаконність спірних повідомлень-рішень, звернулось до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та про скасування податкових повідомлень-рішень:

1) ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області від 20.07.2016 року № про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку у сумі 1 642 333,0 грн. за основним платежем та 410 583,25 грн. за штрафними санкціями;

2) ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області від 20.07.2016 року № про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку у сумі 147 537,0 грн. за основним платежем та 36 884,25 грн. за штрафними санкціями;

3) ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області від 20.07.2016 року № про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку у сумі 366 047,0 грн. за основним платежем та 91 511,75 грн. за штрафними санкціями;

4) Очаківської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області від 20.07.2016 року № про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку у сумі 958 443,0 грн. за основним платежем та 239 610,75 грн. за штрафними санкціями;

5) Очаківської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області від 20.07.2016 року № про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку у сумі 74 040,0 грн. за основним платежем та 18 510,0 грн. за штрафними санкціями;

6) Баштанської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області від 19.07.2016 року № про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку у сумі 692 692,0 грн. за основним платежем та 173 173,0 грн. за штрафними санкціями;

7) Баштанської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області від 20.07.2016 року № про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку у сумі 465 089,0 грн. за основним платежем та 116 272,25 грн. за штрафними санкціями;

8) Баштанської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області від 20.07.2016 року № про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку у сумі 517 476,0 грн. за основним платежем та 129 369,0 грн. за штрафними санкціями;

9) Баштанської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області від 20.07.2016 року № про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку у сумі 468 620,0 грн. за основним платежем та 117 155,0 грн. за штрафними санкціями;

10) Баштанської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області від 20.07.2016 року № про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку у сумі 141 297,0 грн. за основним платежем та 35 324,25 грн. за штрафними санкціями.

Відповідачі позов не визнали, зазначивши, що підставою визначення підприємству податкових зобов'язань слугував висновок контролюючого органу про те, що позивач занизив податкові зобов'язання з акцизного податку на 5 473 574,0 грн.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КВОРУМ-НАФТА" зареєстровано Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 31.03.2004 року та як платник податків взято на облік ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва 14.04.2004 року. З 01.01.2016 року відповідно до наказу Державної фіскальної служби від 08.09.2015 року № 681 «Про затвердження реєстру великих платників податків на 2016 рік», ТОВ «Кворум-Нафта» включено до реєстру великих платників податків та переведено на облік до СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС.

В червні 2016 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти декларування та сплати акцизного податку та податку на додану вартість при здійсненні роздрібного продажу нафтопродуктів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, результати якої оформлено актом від 15.06.2016 року № 116/28-08-14/32938047 (далі по тексту також - акт).

В акті перевірки контролюючим органом зазначено про порушення суб'єктом господарювання пп.213.1.9 п.213.1 ст.213, пп.215.3.4, пп.215.3.10 п.215.3 ст.215, п.216.09 ст.216 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання з акцизного податку по операціях з роздрібної торгівлі пальним за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року на загальну суму 5 473 574,0 грн.

За результатами перевірки відповідачами (за місцем реєстрації АЗС позивача) прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень слугував висновок перевіряючих про те, що ТОВ «Кворум-Нафта» не має підстав для розмежування обсягів реалізації пального на подальше комерційне використання та реалізацію кінцевому споживачу, а вся реалізація нафтопродуктів через мережу АЗС є об'єктом оподаткування акцизним податком на підставі пп.213.1.9 п.213.1 ст.213, пп.215.3.4, пп.215.3.10 п.215.3 ст.215, п.216.09 ст.216 Податкового кодексу України.

Досліджуючи обставини, з якими закон пов'язує наявність або відсутність в діях суб'єкта господарювання податкового правопорушення, суд виходить з такого.

ТОВ «Кворум-Нафта» є платником податків з 2004 року. Основні види діяльності товариства - оптова та роздрібна торгівля пальним. Товариство має власну мережу АЗС, через яку здійснюється реалізація пального громадянам, іншим кінцевим споживачам, юридичним особам, фізичним особам - суб'єктам підприємницької діяльності. Крім іншого, відповідно до положень п.10.3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 20.05.2008 року № 281/171/578/155, товариство використовує право на відпуск нафтопродуктів за відомостями (пп.10.3.2) та талонами (п.10.3.3) Розрахунки з такими покупцями здійснюються у безготівковій формі, відпуск здійснюється АЗС на підставі укладених господарських договорів.

За змістом пп.213.1.9 ст.213, пп.215.3.10 ст.215 Податкового кодексу України, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів оподатковується податком у розмірі 5 %.

Законом України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» були внесені зміни до Податкового кодексу України, а саме: пункт 14.1.212 доповнено абзацом такого змісту: реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - це продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

У свою чергу, за приписами пункту 215.1 статті 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що оподаткуванню акцизним податком підлягають операції з роздрібної торгівлі підакцизних товарів, зазначених у ст. 215 ПК України безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Відповідно до п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до приписів Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року № 14, відповідно до якого Додаток 6 «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» до декларації акцизного податку заповнюється в такому порядку:

графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків;

графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання;

у графі 5 Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр. 3 - гр. 4) вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

Отже, податковий орган окремою графою виділив вартість підакцизних товарів, реалізованих в роздрібній торговельній мережі (а відтак - і через АЗС), але для комерційного використання, які не входять до бази оподаткування акцизним податком.

Визначальним для віднесення операції з роздрібної торгівлі підакцизних товарів до оподатковуваної є здійснення такої реалізації кінцевому споживачу для некомерційного використання.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Поняття господарської комерційної діяльності (підприємництво) наведено у главі 4 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Поняття некомерційної господарської діяльності наведено у главі 5 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 52 ГК України некомерційне господарювання - це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Виходячи з того, що суб'єкти підприємницької діяльності здійснюють самостійну, на власний ризик діяльність по виробництву продукції (виконанню робіт, наданню послуг) з метою отримання прибутку, то діяльність таких суб'єктів господарювання визначається, як комерційна.

Тобто, якщо суб'єкт господарювання здійснює реалізацію нафтопродуктів суб'єктам господарювання (юридичним особам, фізичним особам-підприємцям) для подальшого використання у господарській діяльності (іншими словами, для комерційного використання), така реалізація не є роздрібною за визначенням, наведеним вказаною нормою Податкового кодексу України, і податкове зобов'язання зі сплати акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами в даному випадку не виникає.

Відповідачі не надали суду доказів того, що юридичні особи, фізичні особи-підприємці придбавали нафтопродукти у позивача з метою особистого некомерційного використання.

Крім того поняття роздрібної та оптової торгівлі розкрито в Національному стандарті України ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять», затвердженому Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 05.07.2004 №130.

Так, роздрібна торгівля це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг.

Оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов'язаних із цим послуг.

Таким чином, наявність при здійсненні конкретної операції з купівлі-продажу товарів кінцевого споживача, що придбаває ці товари для їх особистого некомерційного використання, відрізняє роздрібну торгівлю від оптової.

Як зазначається позивачем, ним при визначенні сум податкового зобов'язання з акцизного податку оподатковувалися лише операції з реалізації підакцизних товарів за місцем реалізації (торгівельна точка) кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, а реалізація юридичним особам та фізичним особам-підприємцям цих товарів за відомостями та талонами ним до об'єкту оподаткування не включалася, оскільки така реалізація здійснюється для комерційного використання і не є об'єктом оподаткування акцизним податком у розумінні приписів підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14,підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України.

Суд погоджується з такою позицією позивача, оскільки вона відповідає підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213,підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України, якими передбачено оподаткування акцизним податком саме операцій з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

При цьому ПК України не надано визначення поняттям «некомерційне» та «комерційне» використання підакцизних товарів.

В контексті наведених вище норм податкового законодавства під комерційним використанням слід розуміти не лише тільки придбання певною особою підакцизних товарів (за переліком підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 ПК України) з метою подальшої реалізації, тобто з комерційною метою отримання прибутку, але й придбання для використання у власній господарській діяльності підприємця (господарського товариства, приватного підприємця) з метою, крім іншого, отримання прибутку, що є загальною метою підприємництва (господарської комерційної діяльності).

Відповідачі не заперечують, що в ході проведення перевірки позивач надавав перевіряючим документи (господарські договори, відомості про відпуск нафтопродуктів тощо), що і є підтвердженням відпуску нафтопродуктів за відомостями саме юридичним особам для використання останніми товару у власній господарській діяльності, тобто у комерційній діяльності.

Пунктом 216.9 статті 216 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - дата надходження оплати за проданий товар.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстрацій розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Таким чином, з наведеного випливає, що відпуск нафтопродуктів такими способами як за відомостями, так і за талонами не підпадає під регулювання нормами цього Закону.

Також виключення застосування реєстраторів розрахункових операцій при відпуску нафтопродуктів за відомостями та за талонами підтверджується положеннями Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 №281/171/578/155 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 вересня 2008 року за №805/15496 (далі - Інструкція №281).

Пунктом 10.3 Інструкції №281 встановлено, що відпуск нафтопродуктів здійснюється: 1) за готівку; 2) за відомостями; 3) за талонами; 4) за платіжними картками.

Так, згідно із пунктом 10.3.1.1 Інструкції №281 розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням реєстраторів розрахункових операцій, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року №1315.

При цьому, відповідно до пункту 10.3.1.3 Інструкції №281 відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою №17-НП. У цьому ж Змінному звіті АЗС має відображатися і відпуск нафтопродуктів за платіжними картками (підпункт 10.3.4.2 Інструкції №281).

Пунктом 10.3.2 Інструкції №281 встановлено, що відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП.

У Змінному звіті АЗС за формою №17-НП відображаються також відпуск нафтопродуктів за відомостями (графа 9) та за талонами (графа 10). При цьому відпуск нафтопродуктів за готівку та за платіжними картками відображаються відповідно у графах 8 та 11 Змінного звіту АЗС за формою №17-НП.

Таким чином, до графи 3 Додатку 6 декларації акцизного податку мають бути внесені дані граф 8, 9, 10, 11, 12 Змінного звіту АЗС за формою №17-НП, а до графи 4 декларації - дані граф 9 (за відомостями), 10 (за талонами), 12 (за іншими документами).

Під час реалізації таким суб'єктам господарювання нафтопродуктів позивач не включив їх вартість до акцизного податку та вказав такий продаж у Розрахунку у гр. 4 «Вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання».

Таким чином, позивач при визначенні сум податкового зобов'язання з акцизного податку оподатковує операції з реалізації підакцизних товарів за місцем реалізації (торгівельна точка) кінцевим споживачам (фізичні особи) для їх особистого некомерційного використання, а реалізацію юридичним особам та фізичним особам - підприємцям не включає до об'єкту оподаткування через використання нафтопродуктів у своїй господарській діяльності (комерційне використання).

Отже, при визначені сум податкового зобов'язання з акцизного податку позивач виходив з сум операцій по реалізації нафтопродуктів кінцевому споживачу для власних потреб - фізичним особам (гр. 3 - гр. 4 Додатку б до Декларації акцизного податку), а податковий орган незаконно та безпідставно з огляду на вимоги норм Податкового кодексу України при визначені сум податкового зобов'язання включив вартість товарів реалізованих контрагентам для використання у господарській діяльності.

Крім того, на початку 2015 року позивач звернувся до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області (лист вих. № 49 від 26.01.2015 року) про надання письмової індивідуальної податкової консультації з цього питання.

Листом від 24.02.2015 р. вих.№949/10/14-03-21-28 ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області у відповідь на цей лист надала позивачу індивідуальну письмову податкову консультацію, у якій зазначила, що у разі продажу платником нафтопродуктів через мережу АЗС іншому суб'єкту підприємницької діяльності за умови укладеного з таким покупцем відповідного договору, то у підприємства, яке здійснило такий продаж, не виникає податкове зобов'язання зі сплати акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами, таким чином, платник самостійно визначає об'єкт оподаткування.

Імперативними приписами до п.53.1 ст.53 Податкового кодексу України визначено, що не може бути притягнутий до відповідальності платник податків, який діяв відповідно до наданої йому податкової консультації.

Відповідно до п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Доводи представника відповідачів, з посиланням на копію листа ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області від 01.04.2015 року вих.№38/10/14-03-21-28, про втрату чинності в подальшому (в квітні 2015 року) індивідуальної податкової консультації (на яку посилається позивач), спростовуються наданими відповідачем документами - оригіналом отриманого листа за вих.№38/10/14-03-21-28 від 01.04.2015 року з додатком до нього - узагальнюючою податковою консультацією ДФС, в якому відсутні будь-які відомості про відкликання податкової консультації, що свідчить про недоведеність факту направлення позивачу саме листа (від 01.04.2015 року вих.№38/10/14-03-21-28) з повідомленням про втрату чинності індивідуальної податкової консультації.

Таким чином, відповідачі - суб'єкт владних повноважень при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень діяли без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття таких рішень.

Вищенаведене в сукупності є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 11,70,71,86,159-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № від 20.07.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № від 20.07.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № від 20.07.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № від 20.07.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № від 20.07.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № від 19.07.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № від 20.07.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № від 20.07.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № від 20.07.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № від 20.07.2016 року.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кворум-Нафта" () за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області суму сплаченого судового збору в розмірі 30 793 гривні 74 копійки.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кворум-Нафта" () за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області суму сплаченого судового збору в розмірі 9 629 гривень 70 копійок.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кворум-Нафта" () за рахунок бюджетних асигнувань Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області суму сплаченого судового збору в розмірі 19 359 гривень 04 копійки.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кворум-Нафта" () за рахунок бюджетних асигнувань Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області суму сплаченого судового збору в розмірі 40 254 гривні 70 копійок.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя І.В. Желєзний