Справа № 824/183/16-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/183/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Бідней О.В.,

представника відповідача Татарин І.В.,

представника третьої особи Василик І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби у Чернівецькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Чернівецького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) з позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області (далі - ТУ ДСАУ в Чернівецькій області, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області (далі - ГУ ДКСУ у Чернівецькій області, третя особа).

В позові просить суд:

- визнати дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області щодо не нарахування та невиплати йому заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26.10.2014 року), за період з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), а також за період з 09.09.2015 року по 31.12.2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") - неправомірними;

- зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області провести йому перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26.10.2014 року), за період з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), а також за період з 09.09.2015 року по 31.12.2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення у праці, надбавка за вислугу років, за наявності помісячна та фіксована індексація тощо), а також відпускних, допомоги на оздоровлення та лікарняних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 22.02.2006 року по теперішній час працює в Хотинському районному суді Чернівецької області, з 01.09.2006 року працює на посаді помічника судді. Всупереч ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26.10.2014) та ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") за період з 26.10.2014 по 28.03.2015, за період з 29.03.2015 по 08.09.2015, за період з 09.09.2015 року по 31.12.2015 відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата в належному розмірі, встановленому вказаними законодавчими актами. Позивач посилається на те, що зазначені дії відповідача порушують його конституційні права.

Відповідач позов не визнав, направив до суду письмові заперечення, в яких пояснив, що з 01.01.2015 р., відповідно до абзацу 3 пункту 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" частина 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (чинної редакції відповідно до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") мала б застосовуватись у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету. З огляду на те, що у період з 01.04.2015 р. до 01.09.2015 р. Кабінетом Міністрів України не змінювались посадові оклади працівників апаратів місцевих судів, вказує, що територіальне управління діяло на підставі, в межах і в спосіб, передбачених Конституцією та Законами України. Також, в запереченнях відповідач зазначив, що без відповідних змін до Державного бюджету України в частині збільшення видатків на утримання судів, а також змін до нормативно-правових актів, територіальне управління не має можливості виплачувати заробітну плату працівникам апарату місцевих судів відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що згідно положень Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань встановлених кошторисом. Тому, ГУ ДКСУ у Чернівецькій області просило відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач в поданій 19.08.2016 р. заяві просив справу розглянути без його участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях. Додала, що враховуючи позицію Верховного суду України, оскільки з 26.10.2014 р. по 09.09.2015 р. Кабінетом Міністрів України не вносились зміни до постанови №268, а законами України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не передбачені видатки на реалізацію положень ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26.10.2014) та ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") - відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівникам апарату суду поза межами видатків державного бюджету та у інших розмірах.

Представник третьої особи в судовому засіданні також наполягала на безпідставності позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що у спірний період позивач відповідно до наказу Хотинського районного суду Чернівецької області №26-к від 15.04.2011 р. перебував на посаді помічника судді Хотинського районного суду Чернівецької області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №88-р від 24.02.2003 року "Про віднесення посад працівників апарату судів загальної юрисдикції до відповідних категорій посад державних службовців" посада помічника судді місцевого суду віднесена до 5 категорії посад державних службовців.

Відповідно до наказу Хотинського районного суду Чернівецької області №26-к від 15.04.2011 р. позивачу присвоєно 9 ранг державного службовця. Вказана посада відноситься до 5 категорії посад державних службовців.

У спірний період заробітна плата нараховувалася та виплачувалася позивачу виходячи з розміру посадового окладу в сумі 1218,00 грн. Таке нарахування та виплата здійснювалася відповідачем на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

11.02.2016 р. позивач звернувся до ТУ ДСАУ в Чернівецькій області з письмовою заявою про проведення перерахунку заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 31.12.2015р. включно, відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та виплатити її в повному обсязі з урахуванням всіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, а також відпускних та допомоги на оздоровлення.

В зв'язку з тим, що відповідач не виконав зазначені вимоги позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо змісту позовних вимог суд виходить з наступного.

Організацію судової влади в Україні визначає Закон України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI).

Положеннями частини 1 статті 149 Закону №2453-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат.

Помічники суддів прикріплюються для кадрового та фінансового обслуговування до апарату відповідного суду, на них поширюється дія Закону України "Про державну службу" (ч.1 ст.151 Закону №2453-VI в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Відповідно до ч.5 ст.149 Закону №2453-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України "Про державну службу". Умови оплати праці, матеріально-побутового, медичного, санаторно-курортного і транспортного забезпечення працівників апарату суду визначаються на засадах, встановлених для відповідної категорії працівників апаратів центральних та місцевих органів виконавчої влади.

При цьому, частинами 2 та 7 статті 33 Закону України "Про державну службу" встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 8 та статтею 13 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

26.10.2014 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII), підпунктом 59 пункту 5 розділу XIII "Прикінцеві положення" якого внесено зміни до ст.144 Закону №2453-VI та яким, зокрема, встановлено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Разом з тим, згідно з абз.2 пп.1 та абз.3 пп.2 п.13 розділу XIII "Прикінцеві положення" Закону №1697-VII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом №2453-VI.

Крім того, Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VІІІ (далі - Закон №192-VІІІ), який набрав чинності 28.03.2015, затверджено нову редакцію Закону №2453-VI, частиною 1 статті 147 якого передбачено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.142 Закону №2453-VI (в редакції чинній до 28.03.2015), фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції здійснює Державна судова адміністрація України. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, а також у цілому за кожним видом та спеціалізацією щодо місцевих та апеляційних судів. Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку.

В розумінні ст.17, ст.18 та ст.21 Закону №2453-VI Хотинський районний суд Чернівецької області є місцевим загальним судом.

Згідно з ч.1 ст.143 Закону №2453-VI (в редакції чинній до 28.03.2015), суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Аналогічні норми закріплені у статях 145, 146 даного Закону в редакції, що набрала чинності після 28.03.2015.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 №80-VIII, в редакції, чинній з 01.01.2015, передбачено, що норми і положення, зокрема частини 1 статті 144 Закону №2453-VI, застосовуються у порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а у редакції цього Закону, чинній з 13.03.2015, визначено, що норми і положення Закону №2453-VI застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

При цьому, на час виникнення спірних правовідносин схема посадових окладів працівників апарату суду була встановлена Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 №268 (далі - Постанова №268), зокрема додатком 47 "Схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів", яка залишалась незмінною до 09.09.2015.

Кабінет Міністрів України не виконав обов'язок, покладений на нього положеннями Закону №1697-VII та Закону №192-VІІІ щодо приведення у тримісячний строк нормативно-правових актів у відповідність із цими законами.

У свою чергу, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Оскільки, з 26.10.2014 по 08.09.2015 відповідні зміни Кабінетом Міністрів України до Постанови №268 стосовно розмірів посадових окладів працівників апарату суду внесено не було, а Законами України про Державний бюджет України на 2014 рік та 2015 рік видатки на реалізацію положень Закону №2453-VI щодо розмірів таких посадових окладів не передбачені, то у відповідача відсутні правові підстави для перерахунку і виплати заробітної плати позивачу за вказаний період поза межами видатків Державного бюджету на оплату праці працівників апарату суду та у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Правова позиція аналогічного характеру наведена Верховним Судом України у постановах від 13.07.2016 у справі №21-1888а16 (№818/3372/15) та від 12.07.2016 у справі №21-1726а16, які є обов'язковими для врахування судом в силу вимог ч.3 ст.244-2 КАС України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України", яка набрала чинності 09.09.2015, додаток 47 "Схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів" до Постанови №268 було викладено у новій редакції, відповідно до якої для визначення місячного посадового окладу помічника судді застосовується коефіцієнт від місячного посадового окладу судді місцевого суду на рівні - "0,4".

При цьому, у примітках до даного додатку передбачено, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Таким чином, делеговані Кабінету Міністрів України повноваження щодо визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів було виконано з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №644, а відтак, у відповідача відсутні правові підстави для перерахунку та виплати заробітної плати позивачу за період з 09.09.2015 по 31.12.2015 без урахування 50% зменшення, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки, під час судового розгляду, факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження, то адміністративний позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.Г. Спіжавка

Постанова в повному обсязі складена 31 серпня 2016 р.