Справа № 706/1048/16-а
Суддя: Орендарчук М. П.
Дата ухвалення: 2016-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 706/1048/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2016 м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Орендарчука М.П.

при секретарі: Пізняк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Христинівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання відмови у проведенні перерахунку пенсії протиправною, зобовя»зання вчинити певні дії ,-

Встановив:

08.08.2016 року позивачка звернулась до Христинівського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання відмови у проведенні перерахунку пенсії протиправною, зобовя»зання, вчинити певні дії та просить:

Зобов'язати Уманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області здійснити перерахунок та виплату їй, ОСОБА_1, пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинна на час призначення пенсії (24 червня 2011 року) у розмірі 88 % від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці 222-04/16 від 12.02.2016р., виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Черкаській області у зв'язку зі змінами розміру заробітної плати секретаря судового засідання Христинівського районного суду Черкаської області з 15.04.2016 року.

При цьому покликалась на те, що 24 червня 2011 року відповідно до ст.. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року управлінням Пенсійного фонду України в Христинівському районі Черкаської області їй призначена пенсія по інвалідності при загальному стажі роботи 30 років 2 місяці 14 днів , у тому числі 18 років 11 місяців 10 днів роботи на державній службі, з розрахунку 88 відсотків від розміру її місячної заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

На виконання постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року у зв'язку з не включенням до заробітку для обчислення пенсії отриманих в період з 01.06.2009 року по 31.05.2011 року матеріальних допомог та індексації заробітної плати, призначена їй пенсія Уманським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Черкаської області перерахована із заробітної плати з урахуванням сум отриманих матеріальних допомог та індексації заробітної плати у розмірі 88% місячного заробітку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 644 від 02 вересня 2015 року внесено зміни до постанови КМУ №268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та підвищено розміри посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів.

Зважаючи на те, що нормами ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року їй гарантувалось ,що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій, вона 15 квітня 2016 року звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з підвищеного розміру заробітної плати і додала до заяви довідку про складові заробітної плати від 12.02.2016 року за № 222-04/16.

27 квітня 2016 року відповідач відмовив їй у проведенні перерахунку пенсії.

Вважає відмову відповідача у проведенні перерахунку пенсії протиправною та такою, що порушує її конституційне право на соціальний захист та пенсійне забезпечення, зважаючи на наступні обставини.

Умови та порядок пенсійного забезпечення державних службовців на день її звернення за призначенням пенсії визначався ст.. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року (далі за текстом-Закону № 3723-ХІІ).

Так, відповідно до ч.1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення їй пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (1058-15), за наявності страхового стажу,необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менше як 1О років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців,а також особи, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 90 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Позивач в судове засідання не з'явилась, проте від неї до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність.

Представник відповідача під час судового розгляду позов не визнала та подала до суду письмові заперечення в якому посилалась на те, що Відповідно до ч. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Отже, норми, які передбачали можливість призначення/перерахунку пенсії державного службовця з 01.06.2015 втратили чинність.

Стаття 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на яку позивач посилається як на обґрунтування законності своїх позовних вимог. передбачені лише строки проведення перерахунку, в той час як правова підстава для проведення перерахунку пенсії державного службовця до була передбачена лише ст. 37-1 Закону України «Про державну службу»

Перевіривши матеріали справи та доводи сторін суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу 24 червня 2011 року відповідно до ст.. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року управлінням Пенсійного фонду України в Христинівському районі Черкаської області призначена пенсія по інвалідності при загальному стажі роботи 30 років 2 місяці 14 днів , у тому числі 18 років 11 місяців 10 днів роботи на державній службі, з розрахунку 88 відсотків від розміру її місячної заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Обчислення розміру її пенсії було здійснено на підставі поданих довідок з останнього місця роботи за зразком наданим відповідачем. При цьому, до складу заробітної плати, яка врахована при визначенні розміру пенсії, включено посадовий оклад, надбавки за ранг, надбавка за вислугу років, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премія, премія до державних професійних свят та ювілейних дат.

15.04.2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії державного службовця.

З відповіді відповідача від 27.04.2016 року № 1638/05 вбачається, що розрахунок пенсії позивачки був здійснений без включення зазначених вище доплат.

Вирішуючи питання щодо правомірності таких дій відповідача, суд виходить з наступного.

Підстави та порядок перерахунку пенсій державним службовцям регулює стаття 37-1 Закону України «Про державну службу», положення якої до цього часу не змінювалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи питання про застосування норм пенсійного законодавства у часі, слід врахувати вимоги статті 22 Конституції України, де закріплено, що права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За статтею 58 Конституції України, норми якої є нормами прямої дій, встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Надаючи офіційне тлумачення вищезазначених положень, Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виходячи із висловленого у Конституції України та рішенні Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій пенсіонерів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.02.2012 року.

Наведене вище підтверджує, що як при призначенні, так і при перерахунку пенсії, повинні застосовуватися ті законодавчі приписи, які діяли на момент виникнення у особи права на призначення або перерахунок.

Виходячи із висловленого можна зробити висновок, що правовідносини по пенсійному забезпеченню виникають в момент виникнення права на призначення (перерахунок) пенсії. Пенсійні правовідносини є триваючими, а тому при перерахунку пенсії на даний час також застосовуються законодавчі приписи, які діяли в момент виникнення права на призначення (перерахунок) пенсії.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на час призначення пенсії) визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Визначення поняття заробітної плати державного службовця передбачено статтею 33 зазначеного вище Закону. В ній, зокрема, зазначено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім цього, статтею 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державним службовцям можуть встановлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» встановлено, що розміри виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі».

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, а ст. 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

В постанові Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №286 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, суддів та інших органів» зазначено, що керівникам надається право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам грошову винагороду, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника. Викладене підтверджує той факт, що матеріальна допомога входить в структуру оплати праці працівників органів виконавчої влади.

Відповідно нормами ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року гарантується, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 644 від 02 вересня 2015 року внесено зміни до постанови КМУ №268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та підвищено розміри посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів.

Стаття 58 Конституції України утверджує, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Конституційний Суд України у рішенні № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) роз'яснив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так. що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачці було протиправно відмовлено відповідачем у проведенні перерахунку пенсії.

Виходячи з аналізу норм законодавства та принципу незворотності дії законів в часі, викладені положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення, в зв'язку з чим скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01.06.2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про державну службу».

Оскільки позивачу ОСОБА_1, призначено пенсію на підставі Закону України «Про державну службу» в редакції Закону № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в розмірі 88% від суми її місячного заробітку, яка передбачала можливість здійснення перерахунку пенсії в зв'язку з підвищенням заробітної плати, відповідачем безпідставно відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до однозначного висновку, що позивач має право на (перерахунок) пенсії відповідно до довідки № 222-04-/16 від 12.02.2016 року, у розмірі 88 % складових заробітної плати, починаючи з 01.05.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 18, 104 -106 КАС України, ст. 33, 37, 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-Х11 "Про державну службу" (в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії), суд, -

Постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії.

Зобов'язати Уманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинна на час призначення пенсії (24 червня 2011 року) у розмірі 88 % від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці 222-04/16 від 12.02.2016р., виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Черкаській області у зв'язку зі змінами розміру заробітної плати секретаря судового засідання Христинівського районного суду Черкаської області, починаючи з 01.05.2016 року.

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності в межах стягнення суми за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. З урахуванням застосування судом частини третьої статті 160 КАС апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: М.П. Орендарчук