Справа № 820/4037/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 вересня 2016 р. № 820/4037/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Стрєлка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Харківського міського управління юстиції Луценко Павла Геннадійовича, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, 3-тя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до належного суду із зазначеним вище позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Харківського міського управління юстиції Луценко Павла Геннадійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 1946322 від 25.04.2013 року;

- зобов"язати Департамент реєстрації Харківської міської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування рішення державного реєстратора Харківського міського управління юстиції Луценко Павла Геннадійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 1946322 від 25.04.2013 року, запис № 787865 про право власності ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач обгрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, оскаржуване рішення є такими, що прийняте всупереч вимог діючого законодавства України, що порушує його законні права та інтереси і потребує судового захисту.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача-2 ОСОБА_4 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що Департамент реєстрації Харківської міської ради не порушував прав позивача своїми діями, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Представник відповідача - 1 та третя особа, які належним чином, відповідно до вимог ст. 35 КАСУ, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаних осіб, відповідно до вимог ст. 128 КАСУ.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.08.2008 року ОСОБА_1 придбав право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу за №6341, укладеного з ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Костенко С.А.

В подальшому, у 2009 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу, р. №1629, від 17.07.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Адамовою Л.А., в силу якого право власності на вищевказану квартиру перейшло до ОСОБА_7

У 2011 році ОСОБА_7 подарував зазначену квартиру своїй матері - ОСОБА_3 (договір дарування, р.№2401, від 15.07.2011 р., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г. І.), а у 2012 році ОСОБА_7 та ОСОБА_3 договір дарування квартири розірвали (договір про розірвання договору дарування, р. №1980, від 26.06.2012 р., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г. І.).

27.06.2012 договір купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у 2009 році, було розірвано (договір про розірвання договору купівлі-продажу, р.№1529, від 27.06.2012 р., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Адамовою. Л. А.).

Таким чином, в результаті укладення та підписання вищезазначений угод, право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 повернулося до ОСОБА_1.

Так, 17.07.2012 р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис про державну реєстрацію вказаного права власності за ОСОБА_1

При судовому розгляді встановлено, що з моменту державної реєстрації права власності на квартиру по теперішній час ОСОБА_1 зазначене право не відчужував.

Всупереч чому, 25.04.2013 р. державний реєстратор Харківського міського управління юстиції Луценко Павло Геннадійович прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 1946322 та вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 787865, в результаті чого право власності на вказану квартиру, перейшло до третьої особи - ОСОБА_3, підставою виникнення права власності у Реєстрі значиться Дублікат договору дарування, який укладено у 2011 році між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (дублікат видано 22.03.2013 р.).

Із зазначеним суд не погоджується та при вирішенні даного спору, враховує наступні обставини та нормативні положення.

Так, ст. 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

В порядку ст. 47 Конституції України, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу придбати житло у власність.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» передбачено, що інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

В порядку ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право власності.

У відповідності до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень», будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

В силу ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень», перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з п. 10 Порядку про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 у редакції чинній на момент прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення (далі - Порядку), заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

В силу п. 12 Порядку, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

У відповідності до п. 26 Порядку, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно з п.п. 16, 23 Порядку, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації. Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В силу ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Отже, в силу Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень», Порядку про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на державного реєстратора покладено обов'язок упевнитися в наявності або відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. У разі наявності суперечностей, державний реєстратор зобов'язаний прийняти рішення про відмову у державній реєстрації права.

З наведеної норми випливає, що державний реєстратор Харківського міського управління юстиції Луценко Павло Геннадійович, не врахував, що актуальним власником спірної квартири на момент прийняття протиправного рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 є ОСОБА_1, який не має жодного відношення до договору дарування, що був наданий державному реєстратору, як підстава для набуття ОСОБА_3 права власності на спірну квартиру.

А від так, суд не може погодитися, що оскаржуване рішення є законним та обгрунтованим.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідач-1 не дотримався вимог закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його оскаржуване рішення, як суб'єкта владних повноважень, є неправомірним, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову в повному обсязі, в тому числі і про зобов"язання відповідача-2 поновити порушене право позивача, оскільки з 01.04.2016 року він є суб"єктом державної реєстрації та в повному обсязі здійснює надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ позивачу підлягають поверненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1656,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 128, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Харківського міського управління юстиції Луценко Павла Геннадійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 1946322 від 25.04.2013 року.

Зобов"язати Департамент реєстрації Харківської міської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування рішення державного реєстратора Харківського міського управління юстиції Луценко Павла Геннадійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 1946322 від 25.04.2013 року, запис № 787865 про право власності ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ в Червонозаводському районі міста Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011) на ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1656 (одна тисяча шістсот п"ятдесят шість) грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 13.09.2016 року.

Суддя Самойлова В.В.