Справа № 22а-9536/11
Суддя: Пікуль В. П.
Дата ухвалення: 2011-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-9536/11 Головуючий у 1-й інстанції Гвоздик А.Є. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області кладі: Головуючого - Пікуля В.П.

Суддів: Акопян В.І., Лобова О.А.

ррзгляніула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною cкаргою Управління1 Пенсійного фонду України в Диканському районі Полтавської області на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Диканському районі Полтавської області про визнання неправомірними дій та зобовязання відповідача у належному розмірі нараховувати і виплачувати підвищення до пенсії дитині війни

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2010 року цивільний позов задоволено.

Визнано бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Диканському районі Лблтавської області протиправною в частині не нарахування позивачу підвищення до пенсії, Передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в розмірі встановленому ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за періоди з 09 липня 2007 року по ЗІ грудня 2007 року та із 22 травня 2008 року по 31 липня 2010 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Диканському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та із 22 травня 2008 року по 31 липня 2010 року, з урахуванням проведених раніше виплат.

Вирішено питання судових витрат.

В Апеляційній скарзі УПФУ просить вищевказане рішення місцевого суду скасувати та прийняти, нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку виплати допомоги особам, які мають статус дитина війни, прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що призвело до неправильного вирішення справи.

ІВідповідно до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач має статус дйти'ни війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право ш отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з

наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку щодо здійснення позивачу доплати др пенсії, відповідно до норм ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 9.07.2007 р. по 31,12.2007 р., з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. При цьому, зазначені .висновки суду ґрунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6- рп?2007 рі., якими визнано неконституційними положення п.12 ст. 71 Закону України „Про Дрржавнфй бюджет України та рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Після прийняття вищевказаних рішень Конституційного суду України знову почали діяти положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції Закону від 18 листопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Крім того, оскільки у 2009 році до часу прийняття рішення положення ст.6 Закону-України «Про соціальний захист дітей війни» мають законну силу та не були змінені чи призупинені, тому з 01.01.2009 року позивач має право на отримання пенсії або щомісячного

довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пеннсії, з підвищенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

При цьому, зазначені висновки суду ґрунтувались на тому, що в 2009 р. та в 2010 р. законодавцем дія положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не обмежувалась.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» № 835-У 1 від 26.12.2008 року, надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розмір солціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної

заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених бюджетними програмами.

Вказана стаття передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, 'вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Таким чином, її дія не дирюється на спірні віднрсини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат відповідно до срну України « Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до

висновку про необхідність задоволення даного позову та зобовязання відповідача провести перерахування та виплату позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком

......

Крім того, колегія суддів, вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися; на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які гановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсїї та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний з|нд України,, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не гили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не Гонади1 :воїх повноважень без поважних причини.

Отже рішення суду слід вважати законними, обґрунтованими і таким, що скасуванню не підлягає. . ,

Керуючись ст. ст.. 186-2, 195, 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Диканському районі Полтавської області - залишити без задоволення.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2010 року - залишити.без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає оскарженню протягом

двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України

Судді: В.П. Пікуль

ОСОБА_3

ОСОБА_4