Справа № 2а-426/379/12 (2а/426/449/12)
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року м. Київ К/800/38509/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Маслія В.І.

Голяшкіна О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2014 року у справі за позовом Нікопольського міжрайонного природоохоронного прокурора до Нікопольської міської ради про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

Нікопольський міжрайонний природоохоронний прокурор звернувся з позовом, в якому просив скасувати рішення Нікопольської міської ради № 9-14/V від 23 лютого 2007 року «Про затвердження технічної документації щодо визначення меж прибережної захисної смуги Каховського водосховища від вул. Микитинська до вул. Суворова» як незаконне.

Позов обґрунтовано тим, що в порушення вимог чинного законодавства відповідач затвердив технічну документацію щодо визначення меж прибережної захисної смуги Каховського водосховища в місті Нікополі від вул. Микитинська до вул. Суворова загальною площею 7,0057 га, тоді як повинен був затвердити проект землеустрою з організації та встановлення меж.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23.02.2007 за №9-14/V відповідачем прийнято рішення «Про затвердження технічної документації щодо визначення меж прибережної захисної смуги Каховського водосховища від вул. Микитинська до вул. Суворова», яким затверджено технічну документацію щодо визначення меж прибережної захисної смуги Каховського водосховища від вул. Микитинська до вул. Суворова загальною площею 7,0057, код цільового використання 1.15 (природоохоронного призначення).

14.05.2010 прокурором винесено протест №1/587 вих-10 на зазначене рішення відповідача №9-14/V від 23.02.2007, яким поставлена вимога винести на розгляд сесії міської ради зазначений протест та скасувати рішення №9-14/V від 23.02.2007 як таке, що суперечить вимогам природоохоронного законодавства.

25.06.2010 відповідачем прийнято рішення №14-48/V, яким протест прокурора відхилено, про що відповідач повідомив прокурора листом від 09.07.2010 № 61.

Відповідно ч.ч.1, 4 ст.88 Водного кодексу України, з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися.

Вказана норма співвідноситься з приписами ст.60 Земельного кодексу України, якою, визначено, що розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до оскаржуваного рішення, визначення меж прибережної захисної смуги Каховського водосховища здійснювалось в межах населеного пункту міста Нікополь - від вул. Микитинська до вул. Суворова, відтак, діючим на момент виникнення спірних правовідносин законом, розроблення проекту землеустрою для визначення розміру та меж прибережної захисної смуги не передбачено.

Крім того, відповідно ст. 25 Закону України №858-IV від 22.05.2003 «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації, що свідчить про те, що наявність технічної документації як різновиду документації із землеустрою не свідчить про порушення природоохоронного законодавства.

Враховуючи вищезазначене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що діючим на час прийняття оскаржуваного рішення законодавством не передбачалось розроблення проекту землеустрою щодо прибережної захисної смуги водосховища в межах населеного пункту, а затвердження технічної документації щодо встановлення меж прибережної захисної смуги не є порушенням природоохоронного законодавства, оскільки така документація згідно із Законом України «Про землеустрій» є одним із видів документації із землеустрою та виготовляється з метою упорядкування існуючого використання земель в межах територій сільських (селищних, міських) рад з метою реалізації положень Земельного кодексу України, Закону України «Про охорону земель», «Про землеустрій» та інших нормативно-правових актів.

Технічна документація сама по собі не підміняє проект землеустрою, а є одним із різновидів документації із землеустрою, про що зазначено в Законі України «Про землеустрій» і згідно із п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 № 486 може бути основою для майбутнього визначення розміру та меж водоохоронної зони за проектом землеустрою.

Зважаючи на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про необґрунтованість тверджень позивача про порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства при винесенні оскаржуваного рішення.

Крім того, посилання прокурора на відсутність у відповідача повноважень на прийняття оскаржуваного рішення, не є обґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України встановлено до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, до яких, зокрема, належать розпорядження землями територіальних громад, організація землеустрою, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства та інше. Згідно п.34 ч. 1 ст. 26 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та не вказують на допущені судами порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для їх скасування.

Відповідно до частини третьої статті 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора Дніпропетровської області залишити без задоволення, а постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав, передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

В.І. Маслій

О.В. Голяшкін