Справа № 804/7624/15
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2015 р. Справа № 804/7624/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Павловського Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРС» до ОСОБА_1 центральної обєднаної державної податкової служби ГУ ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що:
-оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони винесені податковим органом на підставі протиправних та необґрунтованих висновків, викладених у акті перевірки від 22.11.2013 року №931/22.02/31123187.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити повністю та розглянути справу в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи повідомлявся належним чином. 08.09.2015 року надіслав заяву, в якій заперечував проти задоволення позову.
Керуючись приписами ст. ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду письмові докази, враховуючи позицію позивача, викладену у адміністративному позові, та позицію відповідача, викладену в запереченнях, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд дійшов висновку про наступне.
1) п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, ст.1, п.2 ст.3, ст.4, п.6 ст.8, п.1 та п.2 статті 9 Закону України від 16.07.99 № 996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України, пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за № 168/704 документально не підтверджено реальності здійснення господарських відносин з ТОВ «ПАТОН-ЦЕНТР»;
2) пп.7.4.1. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 356 066, 00 грн. по операціям з ТОВ «ПАТОН-ЦЕНТР», а саме листопад 2007 - 31 147, 00 грн., грудень 2007р. - 43 583, 00 грн., січень 2008р. - 58 566, 00 грн., лютий 2008р. - 25 270, 00 грн. березень 2008р. - 58 250, 00 грн., квітень 2008р. - 54 600, 00 грн., травень 2008р. - 81 150, 00 грн липень 2008р. - 3 500, 00 грн.
3) п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України від 28.12.1994р. № 334/94-ВР в редакції Закон) України від 22.05.1997р. № 283/97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (зі змінами та доповненнями), завищено валові витрати на суму 1 780 330, 00 грн. по операціям з ТОВ «ПАТОН- ЦЕНТР», в тому числі:2007р. - 373 650, 00 грн., 2008 рік - 1 406 680, 00 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 445 083, 00 грн., 2007 рік - 93 413, 00 грн., 2008 рік - 351 670. 00 грн.
На підставі акта перевірки за № 931/22.02/31123187 від 22.11.2013 року ОСОБА_1 центральною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області були прийняті податкові повідомлення-рішення повідомлень-рішень форми «Р» від 30.06.2015р. № НОМЕР_1, яким збільшено податок на додану вартість у сумі 356 066 грн. та штрафні фінансові санкції у сумі 178 033 грн., № НОМЕР_2, яким збільшено податок на прибуток приватних підприємств у сумі 445 083 грн. та штрафні санкції - 111 271 грн., всього 1 090 453 грн.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, слід зазначити наступне.
Згідно ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового Кодексу України (надалі -ПК України), органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим кодексом України.
П.50.1 ст.50 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:
а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;
б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.
Згідно п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно із п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.
П.201.7 ст.201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Згідно з п. 201.15 ст. 201 ПК України платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.
Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Платник податку веде реєстр виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума постачання та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку - продавця, який видав податкову накладну такому платнику податку. Форма і порядок заповнення реєстру виданих та отриманих податкових накладних встановлюються відповідно до вимог розділу II цього Кодексу.
Платники податку щомісяця в терміни, що передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі для яких цим розділом встановлено звітний податковий період - квартал, подають органу державної податкової служби копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 центральної обєднаної ДП1 Головного управління Міндоходів у Дніпропетровськії області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ІНФОРС», за результатами якої складено акт №931/22.02/31123187, у висновках якого зазначено, що дані перевірки свідчать про заниження податку на додану вартість, заниження податку на прибуток .
Отже, позивачем не надано суду доказів на спростування висновку про порушення п. 201.10, п.201.15 ст. 201 Податкового кодексу України та наявності розбіжності між сумою ПДВ, сформованою на підставі виписаних податкових накладних, та задекларованою сумою податкових зобов'язань, а тому висновок податкового органу про порушення позивачем вказаних норм Податкового кодексу України є обґрунтованим.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, докази наявні в матеріалах справи станом на час розгляду справи, обґрунтування позову в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а в задоволенні поданого адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРС" до ОСОБА_1 центральної обєднаної державної податкової служби ГУ ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2