Справа № 826/18847/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2016 року м. Київ справа № 826/18847/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

до Головного територіального управління юстиції у Київській області

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1

про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 жовтня 2014 року ВП № 45201468 та зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», позивач) з адміністративним позовом про:

- скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.10.2014 ВП № 45201468, винесеної державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Чертком Олександром Федоровичем при примусовому виконанні виконавчого листа № 363/1987/13-ц виданого 12.02.2014 Вишгородським районним судом Київської області (далі - оскаржувана постанова);

- зобов'язання Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - ГТУЮ у Київській області, відповідач) звільнити з-під арешту рухоме майно, а саме: автомобіль марки NISSAN, моделі X-TRAIL, тип - ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, колір - СІРИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВВНТПРЕД ЦБДР та АС при МВС України 27.03.2013, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.10.2014 ВП № 45201468.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва про відкриття провадження в адміністративній справі від 15.09.2015 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1, третя особа).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в наслідок дій відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк» позбавлений законного права на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави та просить скасувати вказану вище постанову державного виконавця та зобов'язати відповідача звільнити майно з-під арешту.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач та третя особа, правами, передбаченими ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалися, письмових пояснень та/або заперечень не надали.

Головне територіальне управління юстиції у Київській області 16 листопада 2015 року подало копію матеріалів виконавчого провадження ВП № 45201468 та просило розглянути справу без участі представників відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області.

В судовому засіданні третя особа позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 29.10.2015 представника відповідача, суд дійшов висновку про розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) був укладений Кредитний договір № 66-Ф/13-25, по умовам якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 243 774,00 грн на придбання автомобіля марки NISSAN, моделі X-TRAIL, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, колір СІРИЙ, який буде використовуватися в особистих та сімейних цілях.

Одночасно для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором, 01.04.2013 між позивачем (Заставодержатель) та третьою особою (Заставодавець) був укладений Договір застави вказаного вище транспортного засобу, по умовам якого Заставодавець зобов'язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше « 31» березня 2020 року повернути кредит у розмірі 243 774,00 грн., сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 17,0% річних, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 22,0% річних, а також комісії, штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим Договорами. Предметом застави є автомобіль марки NISSAN, моделі X-TRAIL, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, колір СІРИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВВНТПРЕД ЦБДР та АС при МВС України 27.03.2013. Предмет застави належить Заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО 419004, виданим ВВНТПРЕД ЦБДР та АС при МВС України 27.03.2013. За згодою сторін предмет застави оцінено в 270 860,00 грн. з ПДВ.

Вказаний договір застави посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 01 квітня 2013 року за реєстровим номером 1206.

Також судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебував виконавчий документ - виконавчий лист № 363/1987/13-ц, виданий Вишгородським районним судом Київської області 12.02.2014 про стягнення з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. номер - НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/9408/82/66217 від 24.12.2007 в розмірі 6 558 926,95 грн. (виконавче провадження № 799/1, номер за ЄДРВП: 45201468).

В межах вказаного вище виконавчого провадження, 23.10.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Чертком О.Ф. було відкрито виконавче провадження.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження, відповідачем 23.10.2014 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою, з метою забезпечення збереження майна боржника, був накладений арешт на все майно боржника - ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення: 6 558 926,95 грн. (оскаржувана постанова).

Також, 08.12.2014 в межах вчинення виконавчих дій в виконавчому провадженні ВП № 45201468 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук рухоме майно ОСОБА_1, а саме автомобіль марки NISSAN, моделі X-TRAIL, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, колір СІРИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить останньому.

16 березня 2015 року відповідачем було описано та накладено арешт на автотранспортний засіб марки NISSAN, моделі X-TRAIL, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, колір СІРИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВВНТПРЕД ЦБДР та АС при МВС України 27.03.2013, про що складено Акт опису й арешту майна від 16.03.2015.

Постановою відповідача від 30.03.2015 автотранспортний засіб марки NISSAN, моделі X-TRAIL, днз: НОМЕР_1 знято з розшуку.

21 липня 2015 року відвідачем з метою з'ясування суми залишку боргу ОСОБА_1 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором № 66-Ф/13-25 останньому була направлена вимога державного виконавця. Також, державний виконавець просив позивача надати дозвіл на реалізацію автотранспортного засобу.

У відповідь на вимогу державного виконавця, позивачем було направлено листа від 10.08.2015, в якому ПАТ АБ «Укргазбанк» заперечує проти реалізації предмета застави та повідомляє, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.10.2014 ВП № 45201468 оскаржується в судовому порядку.

07 жовтня 2015 року відповідачем в межах виконавчого провадження ВП № 45201468 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки не виявлено майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Незгода з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.10.2014 ВП № 45201468 та необхідність в зобов'язанні відповідача вчинити певні дії обумовили позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення представника позивача та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд частково погоджується з доводами Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР), Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), Закону України «Про заставу» від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII (далі - Закон № 2654-XII) та іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону № 202/98-ВР державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 11 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

В статті 1 Закону № 2654-XII заставу визначено як спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

У відповідності до ст. 16 Закону № 2654-XII право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення.

Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Частиною другою ст. 17 Закону № 2654-XII передбачено, що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Статтею 19 Закону № 2654-XII встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Частиною шостою статті 20 Закону № 2654-XII передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 1, 2, 3 ст. 576 ЦК України визначено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Предметом застави може бути майно, яке заставодавець набуде після виникнення застави (майбутній урожай, приплід худоби тощо).

Права заставодержателя (право застави) на річ, яка є предметом застави, поширюються на її приналежності, якщо інше не встановлено договором. Право застави поширюється на плоди, продукцію та доходи, одержані від використання заставленого майна, у випадках, встановлених договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Частиною 4 ст. 577 ЦК України встановлено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

За приписами ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 54 Закону № 606-XIV звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

- якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, право застави виникло (01.04.2013) до винесення Вишгородським районним судом Київської області рішення про стягнення з боржника (ОСОБА_1) коштів, тобто до 15.01.2014 (дата набрання чинності рішення суду), а тому, підстави для звернення стягнення на заставлене майно боржника на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», який не є заставодержателем, у відповідача були відсутні.

У той же час, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 60 Закону № 606-XIV).

За вказаних обставин, враховуючи те, що позивач як заставодержатель має першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок застави, а також те, що право застави виникло до винесення судом рішення про стягнення з боржника (3-ї особи) коштів, суд вважає за необхідне зняти арешт з майна Заставодавця, яке є Предметом застави за Договором застави від 01.04.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 01 квітня 2013 року за реєстровим номером 1206, а саме, з автотранспортного засобу марки NISSAN, моделі X-TRAIL, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, колір СІРИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВВНТПРЕД ЦБДР та АС при МВС України 27.03.2013, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45201468 від 23.10.2014.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону № 606-XIV у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Аналіз наведених правових норм в їх сукупності свідчить, що зняття арешту з майна у разі прийняття судом такого рішення, є обов'язком державного виконавця, в зв'язку з чим підстав для додаткового зобов'язання державного виконавця вчинити дії, визначені в ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» немає.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За приписами ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог і на підставі ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

2. Зняти арешт з майна ОСОБА_1, яке є Предметом застави за Договором застави від 01 квітня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 01 квітня 2013 року за реєстровим номером 1206, а саме, з автотранспортного засобу марки NISSAN, моделі X-TRAIL, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, колір СІРИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВВНТПРЕД ЦБДР та АС при МВС України 27 березня 2013 року, накладений постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45201468 від 23 жовтня 2014 року.

3. В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко