Справа № 804/9197/15
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року м. Київ К/800/10842/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Голубєвої Г.К.

Суддів Сіроша М.В.

Юрченко В.П.

при секретарі судового засідання: Ігнатенко О.В.,

розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року

та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року

по справі № 804/9197/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКС ІМ ТРАНС»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКС ІМ ТРАНС» звернулось до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10 березня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем - 77399,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 19349,75 грн.; № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3585548,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 896387,00 грн.; №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 5861948,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року у даній справі позов задоволено з огляду на правомірність заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального права та без належного врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 21.01.2015 року по 19.02.2015 року фахівцями Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЕКС ІМ ТРАНС» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за листопад 2014 року, за результатами якої 19.02.2015 року складено акт №159/15-1/25524477.

В ході перевірки встановлені порушення пункту 198.4 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем завищено суму податкового кредиту за жовтень 2014 року у розмірі 3616605,00 грн., що призвело до завищення суми від'ємного значення податку на додану вартість у розмірі 3585548,00 грн. та до заниження податку на додану вартість по декларації з ПДВ за жовтень 2014 року на суму 30457,00 грн.; порушення пункту 198.4 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем завищено суму податкового кредиту за листопад 2014 року у розмірі 2323342,00 грн., що призвело до завищення суми від'ємного значення податку на додану вартість у розмірі 2276400,00 грн. та до заниження податку на додану вартість по декларації з ПДВ за листопад 2014 року на суму 46942,00 грн.; порушення пункту 198.4 статті 198, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2014 року в розмірі 3585548,00 грн.

На підставі акту перевірки керівником контролюючого органу 10.03.2015 року прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суди виходили з наступних мотивів, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно пункту 198.4 статті 198 Податкового кодексу України, якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Статтями 196 та 197 Податкового кодексу України визначені операції, які не є об'єктом оподаткування та операції, звільнені від оподаткування, і серед таких операцій транспортна-експедиторська діяльність відсутня.

На думку податкового органу, оскільки позивач використав послуги сторонніх організацій з оренди вагонів, комплексних послуг з організації перевезення вантажів, придбання запасних частин до вагонів в операціях, які звільнені від оподаткування (надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів за межами митної території України), він не мав права включати до складу податкового кредиту суми ПДВ, сплачені стороннім організаціям за отримані послуги.

Як встановлено судами, фактичний вид діяльності ТОВ «ЕКС ІМ ТРАНС» - надання послуг з перевезення вантажів залізничним транспортом та надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом.

Перевезення вантажів залізничним транспортом здійснюється у власних вагонах (на балансі підприємства обліковується 495 одиниць вантажних вагонів) та орендованих у Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНЕРФІН-ТРАНС» у кількості 625 одиниць. ТОВ «ЕКС ІМ ТРАНС» здійснює організацію перевезень вантажів залізничним транспортом з залученням таких компаній - Державне підприємство «Придніпровська залізниця», Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецвагон Транслізинг» та Товариство з обмеженою відповідальністю «КАРГОТРАНС».

ТОВ «ЕКС ІМ ТРАНС» були укладені договори з фірмою «MERIDIEN TRANSPORT LIMITED», Кіпр, Контракт щодо транспортно-експедиційного обслуговування від 20 грудня 2012 року № 001-13; з фірмою «BUDAMAR LOGISTICS, a.s.», Словаччина, Контракт № 309 від 01 вересня 2014 року на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів залізничним транспортом.

Крім того, ТОВ «ЕКС ІМ ТРАНС» були укладені договори на оплатне користування технічно справного та комерційно придатного рухомого складу з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінерфін-Транс»; про організацію перевезень вантажів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецвагон Транслізинг», Товариством з обмеженою відповідальністю «Карготоранс», та з Державним підприємством «Придніпровська залізниця»; про придбання запасних частин до вантажних залізничних вагонів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс Альфа»; про організацію капітального ремонту вагонів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Темп-Транс»; про придбання комплектуючих до вантажних залізничних вагонів з Суб'єктом підприємницької діяльності «Троп Іван Петрович».

Отже, висновки контролюючого органу про незаконне віднесення до складу податкового кредиту сум, сплачених на користь сторонніх організацій за отримані послуги з оренди залізничних вагонів, комплексних послуг з організації перевезення вантажів, придбання запасних частин до вагонів є, як вірно зазначено судами, помилковими.

Також, на думку податкового органу, позивач не мав права на застосування абз. «а» пп. 195.1.3 п.195.1 ст. 195 Податкового кодексу України, оскільки він надає послуги з експедирування, а не перевезення.

Згідно вказаної норми, за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання послуг з міжнародного перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. При цьому, для цілей цього підпункту, перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.

Відповідно до Узагальнюючої консультації, затвердженої наказом Державної податкової служби України № 610 від 06.07.2012 року щодо порядку оподаткування податком на додану вартість транспортно-експедиторської діяльності, при отриманні коштів від замовника міжнародного перевезення чи за датою оформлення документів, що підтверджують факт здійснення міжнародного перевезення для замовника, залежно від того, яка з цих подій відбулася раніше, у експедитора (резидента) виникає податкове зобов'язання з ПДВ. При цьому, базою оподаткування ПДВ у експедитора є вартість наданих транспортно-експедиторських послуг (винагорода експедитора) та вартість послуг з міжнародного перевезення. Експедитор (резидент) на дату виникнення податкових зобов'язань з міжнародного перевезення виписує 2 податкові накладні замовнику перевезення: першу на вартість наданих такому замовнику експедиторських послуг (отриманої винагороди) з нарахуванням ПДВ за основною ставкою (у випадку надання транспортно-експедиторських послуг замовнику-нерезиденту у експедитора відсутній об'єкт оподаткування ПДВ по наданим транспортно-експедиторським послугам), та другу - на вартість послуг з міжнародного перевезення з нарахуванням податку на додану вартість за нульовою ставкою.

У відповідності до згаданої консультації, при наданні транспортно-експедиційних послуг нерезиденту, оподаткування позивачем здійснювалось окремо: плата (винагорода) експедитора не була об'єктом оподаткування на підставі абз. «ж» пункту 186.3 статті 186 Податкового кодексу України, оскільки послуги надавались замовнику-нерезиденту, і операції з міжнародних перевезень оподатковувались за нульовою ставкою на підставі абз. «а» підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суди дійшли вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року по справі № 804/9197/15 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.
Судді підписСірош М.В.
підписЮрченко В.П.

Ухвала складена у повному обсязі 02.09.2016 р.