Справа № 326/814/16-а
Суддя: Парій О. В.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 326/814/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2016 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Парій О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізькій області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить: - визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області щодо припинення виплати з 01 лютого 2016 року призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; - зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області поновити їй виплату з 01 лютого 2016 року призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зазначила, що з 11 серпня 2014 року їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про

загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва, яку вона отримувала. З 01 квітня 2015 року на підставі її заяви вона взята на облік в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області. На час призначення пенсії вона працювала суддею Торезького міського суду Донецької області. Указом Президента України від 07.04.2015 року № 203/2015 «Про переведення суддів» її переведено до Приморського районного суду Запорізької області на посаду судді. Наказом Приморського районного суду Запорізької області від 17.04.2015 року на підставі вказаного Указу Президента України «Про переведення суддів» її зараховано до складу Приморського районного суду Запорізької області, також наказано вважати її такою, яка з 17.04.2015 року приступила до виконання своїх обов'язків. Листом від 11.02.2016 року Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області повідомило, що Законом України № 213-УІІІ від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» внесено зміни до порядку призначення пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а також тимчасово на період з 01.04.2015року по 31.12.2015 року встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам незалежно від дати призначення пенсії. Згідно зі ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, під час роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», пенсія не виплачуються. Даною частиною ст. 47 також передбачено припинення виплат спеціальних пенсій (у період роботи на відповідних посадах) народним депутатам, державним службовцям, та прирівняним до них особам, суддям, прокурорам та іншим особам, на яких поширюється дія законів, зазначених у ст. 47 в новій редакції. Тому тепер зазначені вище особи можуть отримувати або заробітну плату, або пенсію. Відповідач повідомив, що з 01.02.2016 року виплату призначеної їй пенсії припинено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 від 24.12.2015 року, яким продовжено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, передбачений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року. Вважає, що відповідач порушив її конституційне право на володіння пенсією. Пенсія їй призначена до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, № 911 -VIII від 24.12.2015 року. Для її призначення нею подано до Управління ПФУ усі необхідні документи на підтвердження наявності відповідного трудового стажу та досягнення встановленого законом віку, серед яких і копію трудової книжки, в якій зазначено роботу в Торезькому міському суді Донецької області. В пенсійній справі є копія трудової книжки, в Індивідуальних відомостях про застраховану особу на її ім'я зазначені відомості про заробітну плату та страховий стаж, відомості про страхувальника - ТУ ДСА в Запорізькій області, що свідчить про наявність у відповідача повної інформацію про її право на отримання пенсії та роботу. 09.07.2007 року Конституційним Судом України постановлено рішення № 6-рп/2007, в якому вказано, що зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України. У статті 64 Конституції України вичерпно визначено такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень, та визначено ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин. Внаслідок зупинення на певний час дії чинних законів України, якими встановлено пільги, компенсації чи інші форми соціальних гарантій відбувається фактичне зниження життєвого рівня громадян та порушується гарантоване у ст. 48 Конституції України право кожного на достатній життєвий рівень. Рішенням Конституційного суду України від 11.10.2005 року справа № 8-рп/2005, висловлено правову позицію щодо застосування саме норми ст. 22 Конституції України щодо неприпустимості змін до законодавчих актів, якими звужуються надані раніше громадянам соціальні права, та вирішено, що такі зміни суперечать нормі ст.22 Конституції України. 22.05.2008 року Конституційним Судом України постановлено рішення №10-рп/2008, в якому зазначені аналогічні положення та вказано, що держава відповідальна перед людиною за свою законодавчу діяльність, зобов'язана утверджувати та забезпечувати права та свободи людини та громадянина. Закони України та інші правові акти повинні прийматися на основі Конституції і повинні їй відповідати. Однією із конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (ст. 22 Конституції України). Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав та свобод людини та громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод. Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі Запорізької області мало керуватися нормами Конституції України, яка має вищу юридичну силу, щоб не допустити порушення її конституційних прав. В Україні не оголошені воєнний або надзвичайний стан, відповідач не приймав рішень (розпоряджень) про припинення їй виплати пенсії. Вважає, що застосування до неї Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-УІІІ від 02.03.2015 року, № 911 -VIII від 24.12.2015 року та припинення їй виплати пенсії з 01.02.2016 року є суттєвим звуженням наданих та гарантованих законодавством прав та свобод як громадянину та особі, яка має право на отримання пенсії за віком та якій така пенсія вже була призначена згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та є таким, що порушує вимоги ст.ст. 22, 46 Конституції України, тобто є незаконним. Вважає неправомірним висновок відповідача про те, що вона не мала права на отримання пенсії на підставі внесених зазначених змін до законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, оскільки працювала на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Крім того, 10.06.2016 року Конституційний Суд України офіційно оприлюднив прийняте 08.06.2016 року Рішення № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», згідно якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, у тому числі: 1) абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого ч. 5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII; 2) пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ в частині скасування з 01.06.2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-УІІІ та положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Конституційний Суд України вказав за необхідне такий порядок виконання цього рішення, у тому числі: абзаци 1, 2, 3, 4 та перше, друге речення абзацу 6 ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню, як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення ч.5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-УІІІ, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку». Зазначає, що не може бути прийнятий до уваги аргумент органу державної влади щодо відсутності асигнувань на виплату пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Вважає, що діями відповідача за вказаний період безпосередньо порушено її право на соціальний захист, гарантоване ст. 46 Конституції України, обмеження якого неможливе.

Відповідач направив до суду заперечення, в яких зазначив, що принципи, засади і механізми функціонування загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне страхування. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. № 911-VIII внесено зміни до абз.2-3 ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються». Відповідно до Закону України № 911 -VІІІ порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. Цей закон набрав чинності з 01 січня 2016 року. Частиною 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами, внесеними Законом № 911-VIII, що набрали чинності з 01.01.2016р.) передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Аналогічно відповідно до абзацу 1, 4 ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній з 01.01.2016 року) тимчасово, у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», пенсії не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Зазначає, що законодавчо встановлено заборону виплати з 01.01.2016р. пенсій за віком, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі суддями відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Позивач, отримуючи пенсію та продовжуючи працювати, є посадовою особою, на яку поширюється дія Закону України № 911 від 24.12.2015 року в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особами в період роботи на посадах які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів». За таких обставин, враховуючи зміни в законодавстві, якими врегульовано відносини в сфері пенсійного забезпечення з 01.02.2016 р., виплата пенсії позивачу з 01.01.2016 року припинена правомірно, і законних підстав для поновлення її виплати немає. Також зазначає, що за змістом п.22 Закону № 911-УІІІ від 24.12.2015р. невиплата призначених пенсій у період проходження державної служби є тимчасовим заходом. Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року відповідач вважає безпідставним. Вказує, що оскільки ОСОБА_1 працює на посаді судді Приморського районного суду Запорізької області, пенсія їй була призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата їй пенсії з 01.02.2016 року була призупинена законно та у своїх діях управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області керується виключно чинним законодавством України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 11 серпня 2014 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва. З 01 квітня 2015 року ОСОБА_1 взята на облік в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області.

Судом також встановлено, що на час призначення пенсії ОСОБА_1 обіймала посаду судді Торезького міського суду Донецької області. Указом Президента України від 07 квітня 2015 року № 203/2015 «Про переведення суддів» ОСОБА_1 переведено до Приморського районного суду Запорізької області на посаду судді. Наказом Приморського районного суду Запорізької області від 17 квітня .2015 року відповідно до вказаного Указу Президента України ОСОБА_1 зараховано до складу Приморського районного суду Запорізької області.

Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області від 11 лютого 2016 року № 01/02-16 ОСОБА_1 повідомлено про те, що Законом України № 213-УІІІ від 02 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» внесено зміни до порядку призначення пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а також тимчасово на період з 01.04.2015року по 31.12.2015 року встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам незалежно від дати призначення пенсії. Згідно зі ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, під час роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, у порядку та на. умовах,передбачених Законом України «Про державну службу», пенсія не виплачуються. Даною частиною ст. 47 Закону також передбачено припинення виплат спеціальних пенсій (у період роботи на відповідних посадах) народним депутатам, державним службовцям, та прирівняним до них особам, суддям, прокурорам та іншим особам, на яких поширюється дія законів, зазначених у ст. 47 в новій редакції. Зазначені вище особи можуть отримувати або заробітну плату, або пенсію. Прикінцевими положеннями Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» визначено, що порядок виплати пенсії (довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. З 01 січня 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 від 24.12.2015 року, яким продовжено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, передбачений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року. В листі вказано, що особи, які працюють на спеціальних посадах (крім інвалідів 1 та 2 групи та інвалідів війни 3 групи, учасників бойових дій), не мають права на пенсійне забезпечення з 01.04.2015 року по 31.12.2016 року. Зазначено, що в січні 2016 року Управлінням встановлено, що за період з 01.04.2015 року ОСОБА_1 не мала права отримувати пенсію, так як працювала в цей час на спеціальній посаді в Приморському районному суді. В лютому 2016 року пенсійну справу приведено у відповідність до чинного законодавства, виплату призначеної пенсії припинено з 01.02.2016 року.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.8, ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України гарантуються права і свободи громадян, які не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, та не допускається звуження змісту, обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно частини першої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015 року), тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно абзацу 1 ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (у редакції, чинній з 01.04.2015 року) тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до цієї статті або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до цієї статті, не виплачується. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 від 24.12.2015 року, який набув чинності з 01.01.2016 року, передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Відповідно до абзацу 1, 4 ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (у редакції чинній з 01.01.2016 року) тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Конституційний суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо гарантій незалежності суддів у своїх рішеннях, зокрема, від 20 березня 2002р. у справі № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004р. у справі № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01 грудня 2004р. у справі № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005р. у справі № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007р. у справі № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів).

У вказаних рішеннях зазначено, що за змістом статті 126 Конституції України положення частини третьої статті 11 Закону України «Про статус суддів» треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючи гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Суд приходить до висновку, що зазначена конституційна норма зобов'язує органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі закону, тобто у своїй діяльності повинні приймати такі рішення, які не суперечать чинному законодавству, а їх управлінські функції не повинні виходити за межі закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач з 01 лютого 2016 року протиправно припинив виплату позивачу призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення».

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню та відповідача належить зобов'язати поновити виплату ОСОБА_1 з 01 лютого 2016 року призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення».

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 12, 17, 69, 71, 94, 99, 100, 158, 160-163, 167, 170, 186 КАС, ст.ст. 19, 22, 41, 126 Конституції України, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізькій області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 01 лютого 2016 року призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області поновити ОСОБА_1 виплату з 01 лютого 2016 року призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області поновити ОСОБА_1 виплату призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» постанова підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.В.Парій

Повний текст постанови виготовлений 02 вересня 2016 року.

Суддя: О.В.Парій