Справа № 2-а-6528/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-6528/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" травня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Ярмоленка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Коростені адміністративну ву за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту лення Коростенської міської ради про визнання неправомірних дій та стягнення недовиплачених гів, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2009 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, постійно проживає та працює в м. >стені, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, а тому відповідно до 2.1991 року № 796 - XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок юбильської катастрофи /далі Закон № 796 - XII/, має право на щомісячну грошову допомогу у іку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, доплату до заробітної и. Однак, всупереч згаданому Закону вказані виплати проводились без застосування кратності до новленого розміру мінімальної заробітної плати, а в твердих сумах, встановлених Постановою нету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, /далі «Постанова № 836»/ тому позивач вважає право порушеним та просить стягнути з управління праці та соціального захисту населення ютенської міської Ради недовиплачені кошти, передбачені ст.ст. 37, 39 Закону № 796-ХІІ в ірі 16599 грн. за період з 01.01.2009 року по 01.12.2009 року.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був повідомлений жним чином повісткою, заперечень проти позову не надав.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи З горії. Відповідно до ст.ст.37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які раждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щомісячної грошової імога в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в розмірі 40% зальної заробітної плати та доплату до заробітної плати, як особа, що працює на території итованого добровільного відселення в розмірі 2 мінімальних заробітних плат.

Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому ірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про іенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному шіенні до мінімальної зарплати.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, ізаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», :рдженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками кетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та шьного захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів,

. і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали зідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам одиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального лу населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за :м реєстрації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної

1НОВИ.

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради є жним відповідачем по справі. В порушення вимог ст. 71 КАС України останній не довів «ними доказами факти відсутності фінансування та видатків Державного Бюджету України, що ¦ авляються управлінням Міністерства праці і соціального захисту населення для реалізації виплат яіілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст.ст. 37, 39, 51 Закону № 796 - XII. Згідно іної норми Закону обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності адено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

вказаної норми Закону обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльностіза них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вказана Постанова КМУ.

В силу ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свободі інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Порушення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови якщо на цьому наполягає одна із сторін. Оскільки жодна із сторін не наполягає на застосуванні строку звернення до суду суд його не застосовує, відповідно до ст.100 КАС України.

Виходячи з цього судовому захисту підлягають позовні вимоги за вказаний позивачем період.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується п.2 ч.2 ст.162 КАС України та зобовязує відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину допомоги.

Керуючись ст.ст. 37,39 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11,94,99, 100, 158-163, 167, 254 Кодексу

адміністративного судочинства У країни, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради щодо не нарахування та не виплати позивачу допомоги в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва та доплату до заробітної плати відповідно до визначених законом розмірів неправомірними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та доплату до заробітної плати згідно ст.39 вказаного закону починаючи з 01.01.2009 року по 01.12.2009року.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення , а в разі проголошення вступної та резолютивної частини , з дня складання постанови в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження постанови суду, з послідуючою подачею апеляційної скарги, яка може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду.

Суддя