Справа № 201/10983/16-ц
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2/201/2586/2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

1 вересня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Наумової О.С.,

при секретарі Ляховій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання протиправними дій відділу формування та ведення реєстру Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про відмову в реєстрації у домоволодінні АДРЕСА_1, зобов'язання здійснити реєстрацію, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання протиправними дій відділу формування та ведення реєстру Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про відмову в реєстрації у домоволодінні АДРЕСА_1, зобов'язання здійснити реєстрацію.

В обґрунтування позову зазначив, що в 2013 році він оселився в домоволодінні АДРЕСА_1. Колишній власник (користувач) домоволодіння - ОСОБА_2 помер у 1982р., не оформивши документів на право власності на домоволодіння.

На замовлення позивача виготовлено технічний паспорт на домоволодіння, він уклав договори на отримання комунальних послуг, які своєчасно сплачує. Здійснив поліпшення будинку, підтримує будинок в придатному для житла стані.

В липні 2016 року він звернувся до відділу формування та ведення реєстру Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради із заявою про реєстрацію за вказаною адресою, однак отримав відмову з пропозицією звернутись до суду. Відмова мотивована тим, що він не надав документи на право власності на будинок, що він вважаю порушенням норм ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Порядку реєстрації місця проживання фізичних осіб в Україні, якими не передбачено обов'язковість правовстановлюючих документів на житло для реєстрації в ньому.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 знятий з останнього місця реєстрації 14.03.2015р. Марганецьким міським відділом УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 5)

06.07.2016р. ОСОБА_1 звернувся до відділу формування та ведення реєстру Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради із заявою про реєстрацію за адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 6, 7).

Як зазначив позивач, йому відмовлено у реєстрації у зв'язку із тим, що він не надав правовстановлюючого документа на будинок.

На його звернення стосовно реєстрації листом Жовтневого РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 09.10.2015р. № 1212-41/4914 повідомляємо, що реєстрація місця проживання здійснюється відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. № 1382-IV та Порядку реєстрації місця проживання фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012р. № 1077, згідно із якими для реєстрації місця проживання особа подає до територіального підрозділу ДМС України письмову заяву про реєстрацію місця проживання, паспорт, до якого вносяться відомості про місце реєстрації, квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати, талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні; свідоцтва про народження дітей.

Документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, тощо.

У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника. Але, у його випадку, відсутні як документи на право власності на будинок так і документи, що підтверджують статус власника цього будинку.

Враховуючи вказане відсутні законні підстави для реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. Запропоновано надати документи, що підтверджують право на проживання в житлі, або звернутися до судових органів для визнання права на користування житловим приміщенням (а.с. 35).

На думку позивача він має право зареєструватися у спірному будинку, адже проживає там з 2013 року, здійснив поліпшення будинку, виготовив технічний паспорт на домоволодіння, уклав договори на отримання комунальних послуг, які сплачує, на підтвердження чого надав до матеріалів справи договори про надання комунальних послуг, квитанції про їх сплату, домову книгу, , технічний паспорт, виготовлений на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 11 - 56).

В судовому засіданні позивач пояснив, що колишній власник (користувач) домоволодіння - ОСОБА_2 помер у 1982р., його знято з реєстрації. Він (позивач) знайшов родичів ОСОБА_2 чи знайомих (достеменно йому не відомо) у яких на підставі домашньої угоди купив домоволодіння. Право власності на будинок за ним не визнано.

Суд зазначає, що згідно зі ст. 6 Закону України Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. № 1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг), серед іншого, документи, що підтверджують право на проживання в житлі.

За правилами ст. 9-1 цього Закону підставою для відмови в реєстрації може бути не подання передбачених цим Законом документів.

Пунктом 2.2.Порядку реєстрації місця проживання фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012р. № 1077, передбачено, що для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, ним не були надані документи на проживання в житлі - ані ордер, ані свідоцтво про право власності, ані договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, які б надавали право на заняття житлового будинку. Згоди власника будинку також не надано, оскільки він помер та не оформив право власності.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно із ч. 1 ст. 70 КАС України н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Частиною 6 ст.71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Судом було запропоновано позивачу надати належний доказ - правовстановлюючий документ на будинок. Але позивач повідомив, що його немає, оскільки він його не оформлював, так як будинок купив за угодою, яка нотаріально не посвідчувалась. Разом із тим, думка позивача про те, що сам по собі факт проживання та сплата комунальних послух на підставі укладених ним договорів є підставою для реєстрації є хибною, оскільки не ґрунтується на законі, а надані позивачем документи не є належними доказами, що підтверджують його право на реєстрацію.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання протиправними дій відділу формування та ведення реєстру Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про відмову в реєстрації у домоволодінні АДРЕСА_1, зобов'язання здійснити реєстрацію - відмовити.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.С. Наумова