Справа № 813/1984/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 року № 813/1984/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Бравчука Д.Є.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (надалі по тексту ФО-П ОСОБА_3, позивач) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (надалі по тексту ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення за № НОМЕР_1 від 04.09.2015 року та за № НОМЕР_2 від 04.09.2015 року.

Позовні вимоги, з врахуванням обставин, викладених у додаткових поясненнях, обґрунтовані тим, що відповідач дійшов помилкового висновку про отримання позивачем доходу від продажу товарів у загальній сумі 318535,87 грн. за 12 календарних місяців (з березня 2013 року по лютий 2014 року), чим перевищено граничний обсяг загальної суми від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), визначений в п.181. 1 ст. 181 Податкового кодексу України, що сукупно становить більш як 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), та про неподання ним не пізніше 10.03.2014 року заяви про реєстрацію платником ПДВ та податкової декларації за базовий звітний (податковий) період. Також вважає, що при винесенні податкового повідомлення-рішення за № НОМЕР_2 від 04.09.2015 року відповідач вийшов за межі компетенції, передбаченої законодавством, що діяло на момент проведення перевірки.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивачем перевищено встановлену п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України загальну суму 300000 грн. від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців. У звязку з чим позивач зобовязаний був зареєструватись платником ПДВ, нараховувати податкові зобовязання з податку на додану вартість і подавати податкову звітність до контролюючого органу у порядку та в строки, визначені законодавством. Також під час проведення перевірки було встановлено реалізацію алкогольних напоїв за цінами нижчими, ніж встановлені законом, у звязку з чим до позивача було застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 10000 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях на адміністративний позов. Просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

ДПІ у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області проведено документальну виїзну планову перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт від 13.08.2015 року за №639/17-01/НОМЕР_3.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, ФО-П ОСОБА_3 в період з 01.03.2013 року по 28.02.2014 року перевищено встановлену п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України (далі ПК України) загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців, які передують 01.03.2014 року. У звязку з цим у платника виник обовязок подати реєстраційну заяву до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) до 10.03.2014 року, та, згодом нараховувати податкові зобовязання з податку на додану вартість і подавати податкову звітність до контролюючого органу у порядку та в строки, визначені законодавством. Вказаним позивачем було порушено п. 181.1 ст. 181, п. 183.2 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, пп. 202.1 ст.2 02, п.п. 203.1, 203.2 ст. 203 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов'язань по податку на додану вартість на загальну суму 54627, 00 грн., в результаті чого до податкової інспекції також не були подані податкові декларації з ПДВ за періоди з березня по серпень 2014 року та не сплачено до бюджету в встановлені строки податок на додану вартість за відповідні періоди.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення за № НОМЕР_1 від 04.09.2015 року, яким збільшено грошове зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 69473,75 грн., в тому числі 54627 грн. за основним платежем 14846,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Також, актом перевірки встановлено реалізацію позивачем алкогольних виробів за ціною, нижче від регульованих. Зокрема різниця між регульованою ціною та ціною продажу склала: 17.06.2014 року 1,52 грн. та 01.08.2014 року 4,40 грн. Загальна різниця суми реалізації алкогольних напоїв за ціною, нижче ніж регульовані склала 5,92 грн. Вказаним позивач порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв». На підставі чого було застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 10000 грн.

Однак, вказані висновки податкового органу не відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно з п. 183.2 ст. 183 Податкового кодексу України якщо особа, яка провадить оподатковувані операції і відповідно до пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу не є платником податку у зв'язку з тим, що обсяги оподатковуваних операцій є меншими від встановленої зазначеною статтею суми та обсяги постачання товарів/послуг іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становлять не менше 50 відсотків загального обсягу постачання, вважає за доцільне добровільно зареєструватися як платник податку, така реєстрація здійснюється за її заявою.

В силу п. 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином, у разі нарахування (сплати) особі протягом останніх 12 календарних місяців загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання).

Разом з тим, з акту перевірки вбачається, що при розрахунку загальної суми від здійснення позивачем операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх 12 календарних місяців, перевіряючими не було відраховано з цієї суми податок на додану вартість, як того вимагає п.181.1 ст.181 ПК України, внаслідок чого відповідач дійшов помилкового висновку про перевищення позивачем встановленої цією нормою граничної суми у 300000 грн.

В свою чергу, згідно Книги обліку доходів та витрат ФО-П ОСОБА_3 та накладних постачальників, які є платниками податку на додану вартість, для визначення сум поставок протягом 12 послідовних календарних місяців за період з 01.03.2013 року-28.02.2014 року загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, становить 265 446,56 грн.

Оскільки постачальники позивача є платниками податку на додану вартість, то такий ПДВ обов'язково включений до ціни товару, за якою її продає постачальник позивачу.

А тому, при реалізації такого товару, кінцевому споживачу, ПДВ входить до остаточної ціни товару.

Аналогічною є позиція Вищого адміністративного суду України, викладена в ухвалах від 06.07.2015 року у справі №К/800/64143/13, та від 16.11.2015 року у справі № К/800/25938/13.

Щодо винесення податкового повідомлення-рішення за № НОМЕР_2 від 04.09.2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 75.1.2 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно із п. 75.1.3 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до ст. 16 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі ОСОБА_2 №481/95), контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до п. 5.4. Положення «Про Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України», затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України, та зареєстрованого у Міністерстві юстиції (у редакції, що діяла на момент існування правовідносин), основними завданнями Департаменту є ліцензування діяльності суб'єктів господарювання з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Окрім того, відповідно до п. 1-2 Положення «Про Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України», затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України, та зареєстрованого у Міністерстві юстиції (у редакції, що діяла на момент існування правовідносин), департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі - Департамент) діє як самостійний функціональний підрозділ з правами юридичної особи у складі Державної податкової служби України (далі - ДПС України) і реалізує державну політику у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у даній сфері. Департамент є юридичною особою публічного права.

Відповідно до п. 5 вказаного Положення, до основних завдань Департаменту належить у т.ч. здійснення контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та додержанням стандартів, технічних умов, рецептур, регламентів і технологічних інструкцій та інших нормативних документів щодо виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Згідно із п. 6.15 та 8.13 Положення, Департамент застосовує у випадках, передбачених законодавством, фінансові санкції до суб'єктів господарювання за порушення вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Згідно із п. 6 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою КМУ від 2 червня 2003 року №790 (у редакції, що діяла на момент існування правовідносин), рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, ДПС, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

При цьому жодним законодавчим актом, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, відповідачу така компетенція не надавалась.

Таким чином, компетенція щодо застосування штрафної санкції, передбаченої ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», на момент виникнення спірних правовідносин, належала саме Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, що є самостійною юридичною особою.

Відповідно до п. 8 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції, що діяла на момент існування правовідносин), рішення про застосування фінансових санкцій до суб'єкта підприємницької діяльності за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Всупереч наведеному, відповідачем протиправно винесено податкове повідомлення-рішення за формою «С», а не рішення про застосування фінансових санкцій, винесення котрого не належить до компетенції відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати у розмірі 800 (вісімсот) грн.. 00 коп. підлягають стягненню з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області за № від 04.09.2015 року та за № від 04.09.2015 року.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 800 (вісімсот) грн. 00 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 09 вересня 2016 року.