Справа № 804/1573/16
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"31" серпня 2016 р.справа № 804/1573/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Дурасової Ю.В.,

при секретарі судового засідання Сколишеві О.О.,

за участю представника позивача Сивун Т.С.,

за участю представника відповідача Резнікова Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пайпсістем»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2016 р. у справі №804/1573/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пайпсістем»

до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Пайпсістем» (далі позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області по проведенню документальної планової перевірки ТОВ «Пайпсістем», за результатами якої складено Акт №115/04-36-14-01/33717265 від 14.03.2016 року;

- визнати протиправними дії Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області по встановленню в акті документальної планової виїзної перевірки № 115/04-36-14-01/33717265 від 14.03.2016 року не підтвердження реальності здійснення господарських відносин;

- зобов'язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області відновити в АІС «Податковий блок» та в інформаційних базах, перелік яких визначений центральним органом державної податкової служби України, стан, який був до внесення висновків акту перевірки № 115/04-36-14-01/33717265 від 14.03.2016 року (а.с. 4-19).

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що висновки акту перевірки є помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам, та виникли в результаті невірного тлумачення наданих документів та чинного законодавства України, а порушення вимог законодавства підприємствами-контрагентами при здійсненні господарських операцій із ТОВ "Пайпсістемс" не повинно тягти за собою відповідальність останнього.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2016 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Постанова мотивована тим, що проведення перевірки та фіксування виявлених фактів в Акті перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов'язкових платежів. Крім того, позивачем не доведено суду, які саме його права та охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вчинення відповідачем оскаржуваних дій. (а.с. 189 - 192).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач, зокрема, зазначив, що 29.03.2016 року на підставі Акту перевірки № 115/04-36-14-01/33717265 від 14.03.2016 року контролюючим органом було винесено податкові повідомлення рішення № та №. Проте, позивач, не погодившись з вищезазначеними податковими повідомленнями - рішеннями оскаржив їх у судовому порядку та вже 23.05.2016 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд виніс постанову, якою скасував дані податкові повідомлення - рішення. Таким чином, скасування винесених на підставі акту перевірки 115/04-36-14-01/33717265 від 14.03.2016 року податкових повідомлень-рішень є вагомою підставою для задоволення апеляційної скарги.

На думку позивача, суд залишив без уваги той факт, що самостійна зміна Відповідачем задекларованих платником податків показників у електронній базі даних порушує права та інтереси позивача, оскільки є фактичною зміною показників податкової декларації платника податків, здійсненою поза межами компетенції податкового органу. Позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності.

Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що акти перевірок не можуть містити висновків щодо нікчемності правочинів без посилань на відповідне рішення суду або на відповідні норми закону з визначенням ознак нікчемності.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову (а.с. 198-214).

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Натомість, представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив суд відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що з 15.02.2016р. по 26.02.2016р., з продовженням терміну проведення перевірки з 29.02.2016р. по 04.03.2016 року на підставі наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 26.02.2016р. № 188, підставі направлень від 02.02.2016 №1878, №1879, №1880, №1881, №1882, №1883, №1884, відповідно п.п. 20.1.4 п.20.1 СТ.20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.77.1, п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року за № 2755-VІ та відповідно до плану - графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, співробітниками контролюючого органу була проведена планова виїзна перевірка ТОВ "Пайпсістем" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р., за результатами якої складено акт від 14.03.2016 р. №115/04-36-14-01/33717265 (а.с. 41-144).

Згідно з висновками вказаного акту, перевіркою встановлено наступні порушення:

- п. 137.10 ст.137, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями) підприємством занижено податок на прибуток усього у сумі 1 416 502 гри., у тому числі за 1 кв. 2012 року на суму 140 198 грн., за 2013 рік на суму 8 273 грн., за 2014 рік на суму 1 268 031 грн.

- п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями) підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 967 078 грн., у тому числі за січень 2012 - 66 776 грн., лютий 2012 - 339 869 грн., березень 2012 - 59 107 грн., січень 2014 - 44 358 грн., лютий 2014 - 78 812 грн., березень 2014 - 108 567 грн., квітень 2014 - 100 871 грн., травень 2014 - 1 168 718 грн..

- ст.5 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами та доповненнями), на підставі чого до державного бюджету України підлягає сплаті позитивна курсова різниця, що виникла внаслідок здійснення операцій з повернення передплачених коштів у сумі 42 950,00 грн.

- пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 167.1 ст. 167 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями, а саме податковим агентом у грудні 2012 та січні-червні 2013р. у повному обсязі утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 1193,18 грн.

- „б" п. 176.2 ст.176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку зареєстрованого наказом ДПА України від 24.12.2010 року №1020, а також порядку Міндоходів від 21 січня 2014 року N 49, а саме: при заповненні та наданні до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська податкових розрахунків за ф. №1 ДФ за 3 кв.2013р., 4 кв.2013р., 1 кв.2014р., 3 кв.2014р. та 4 кв.2014р.., відображено дані не у повному обсязі" (а.с. 143).

Суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки:

- дії відповідача є лише збиранням податкової інформації, що фіксується в акті перевірки, який виступає носієм такої інформації;

- висновки, викладені у акті перевірки від 14.03.2016 р. №115/04-36-14-01/33717265, є відображенням дій податкових інспекторів, не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього;

- в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують, що коригування показників відбулося в 2014 році на підставі акту про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, а саме 15.08.2014 року, тому за результатами оскаржуваної перевірки відповідачем не було зроблено коригування в АС «Податковий блок» та інформаційних базах, перелік яких визначений центральним органом ДПІ.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, на підставі наступного.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 ПК України).

Відповідно до статті 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема, від платників податків та податкових агентів: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок оформляються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності), у разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо в строки, передбачені цим Кодексом.

Статтею 74 ПК України встановлено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 74.1 цієї статті); зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (пункт 74.2 згаданої статті).

Виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 ПК України Верховний Суд України у справі №21-511а14, постанову в якій ухвалено 9 грудня 2014 року, дійшов висновку, що «для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку».

Тобто, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків, а такий акт, відповідно, не порушує прав останнього. Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

За таких обставин дії контролюючого органу стосовно внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення податкової перевірки, у тому числі й складеного за її результатами акта, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків із збирання доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав і не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків.

На підставі аналізу вказаних норм ПК України Верховний Суд України у справі №814/116/14, постанову в якій було ухвалено 22 грудня 2015 р., дійшов висновку, що «відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, урегульовано ПК. Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів. Інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій податкових інспекторів та не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього. Дії контролюючого органу щодо внесення до ІС «Податковий блок» змін показників податкової звітності суб'єктів господарювання в частині податкового кредиту та податкових зобов'язань на підставі акта перевірки без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовується для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю».

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що посилання позивача в апеляційній скарзі на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2016 року, якою позовні вимоги ТОВ «Пайпсістем» про скасування податкових повідомлень - рішень задоволено частково, а саме: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення № та № від 29.03.2016 року, які було винесено на підставі акта перевірки від 14.03.2016 року №115/04-36-14-01/33717265 не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на те, що предметом спору зазначеної постанови є правомірність прийнятих податкових повідомлень - рішень, в той час, як предметом спору даної адміністративної справи є процедура проведення перевірки та складений за результатами такої перевірки відповідного акту. Отже, з огляду на різні предмети спору та час постановлення рішеннь, суд дійшов висновку, що скасування податкових повідомлень - рішень не може свідчити про те, що вчинені відповідачем дії, щодо проведення перевірки, яка потрібна для встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов'язкових платежів, є такими що передбачені чинним Податковим законодавством, а отже контролюючий орган вчиняючи відповідні дії виконував покладені на нього державою функції та діяв у спосіб та у межах наданих йому повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем по справі не було оскарженого дії відповідача зі здійснення податкового контролю.

Таким чим, з урахуванням зазначених висновків Верховного Суду України, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пайпсістем» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2016 р. у справі №804/1573/16 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України упродовж двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: Ю.В. Дурасова