Справа № 826/673/16
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/673/16 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Коротких А.Ю. Хрімлі О.Г.

при секретарі Рафальській І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Державного реєстратора реєстраційної служби ГУ юстиції у м. Києві Ковальчука Олександра Юрійовича, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві, державного реєстратора реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві Ковальчука О.Ю., треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання нечинними та скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві Ковальчука О.Ю. про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу) індексний номер 20111469 від 19 березня 2015 року, відкриття розділу в Державному реєстрі прав та внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 35131776 від 19 березня 2015 року, видане державним реєстратором реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві Ковальчуком О.Ю., на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_7); зобов'язання відповідачів внести зміни до Державного реєстру та реєстраційної справи, привести реєстр і вказану справу у відповідність.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2016 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 35131776 від 19 березня 2015 року, видане державним реєстратором реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві Ковальчуком Олександром Юрійовичем, на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_7).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ОСОБА_2, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 звернулась до реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 лютого 2015 року, у відповідності до якої остання просила зареєструвати право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до копії реєстраційної справи № 00, ОСОБА_7 до заяви додано такі документи: квитанції за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; копію паспорту громадянина України ОСОБА_7; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_7; копію нотаріально завіреної заяви ОСОБА_2 від 10 квітня 2014 року; копію кваліфікаційного сертифіката відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єкта архітектури від 01 грудня 2014 року серії НОМЕР_1; копію технічного паспорту; копію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану Державною архітектурно-будівельною інспекцією України від 21 серпня 2014 року №ІV 13; копію декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану Державною архітектурно-будівельною інспекцією України від 24 липня 2014 року №ІV 44; копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 11 травня 2012 року; копію інформаційної довідки від 16 вересня 2014 року № ПБ-2014 №4676, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна; копію договору дарування частини жилого будинку від 28 жовтня 2004 року; копію довідки від 10 лютого 2015 року №01, видану ТОВ «Проектант»; копію заяв ОСОБА_8 від 24 квітня 2014 року, ОСОБА_2 від 29 січня 2014 року, ОСОБА_6 від 29 січня 2014 року, ОСОБА_8 від 29 січня 2014 року, ОСОБА_4 від 29 січня 2014 року, ОСОБА_5 від 29 січня 2014 року, ОСОБА_7 від 29 січня 2014 року.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів державним реєстратором реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві Ковальчуком О.Ю., прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 березня 2015 року №19774464, у зв'язку з тим, що заявником подано не всі документи, а саме: відсутня згода ОСОБА_8 на проведення реконструкції.

В подальшому, у зв'язку з усуненням обставин, що були підставою для прийняття відповідного рішення, а саме: подання заяви ОСОБА_8, державним реєстратором реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві Ковальчуком О.Ю. прийнято рішення про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 березня 2015 року №2011001, а згодом рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 березня 2015 року №20111469, яким вирішено провести державну реєстрацію права приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_7

На підставі вказаного, було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 9096918 та видано свідоцтво про право власності від 19 березня 2015 року за індексним номером 35131776.

Вважаючи рішення від 19 березня 2015 року № 20111469 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Орган державної реєстрації прав, зокрема, проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень у редакції, який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 868), та який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком (пункт 36 Порядку №868).

Згідно з пунктом 37 Порядку №868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Разом з тим, приписами пункту 49 Порядку №868 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Посилаючись на неправомірність оскаржуваного рішення апелянт зазначає, що під час прийняття оскаржуваного рішення відповідачем не взято до уваги того факту, що об'єкт нерухомого майна, з метою державної реєстрації права власності на який звернулась ОСОБА_7, є самочинним будівництвом, що встановлено органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України ще у 2013 році.

Однак, вказані доводи спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, копії реєстраційної справи № 00 містять докази того, що ОСОБА_7 подано до реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану Державною архітектурно-будівельною інспекцією України від 21 серпня 2014 року №ІУ13, та декларацію про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану Державною архітектурно-будівельною інспекцією України від 24 липня 2014 року №ІУ44, та технічний паспорт на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 складений 10 лютого 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

При цьому, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (частина перша статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що зареєстрований об'єкт нерухомості не являється самочинним будівництвом.

З реєстраційної справи № 00 також вбачається, що 10 квітня 2014 року ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та на підставі довіреностей від імені ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, надала згоду ОСОБА_7 на узаконення (ведення в експлуатацію) житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та подальшої реєстрації права власності у відповідних органах вказаного нерухомого майна. Даний факт підтверджується нотаріально завіреною заявою. Крім того, у матеріалах реєстраційної справи міститься копія заяви ОСОБА_8 про таку згоду.

При цьому, під час розгляду справи позивачем не заперечувалось, що відповідна нотаріально завірена заява від 10 квітня 2014 року за №712 ані нею, ані особами в інтересах яких діяла ОСОБА_2, не відкликалась.

Доказів того, що за результатами проведеної ОСОБА_7 реконструкції об'єкту нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, відбулась зміна розміру часток у праві спільної власності, - у зв'язку з чим приписами Порядку № 868 вимагається письмова заява співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна, позивачем не надано та матеріали справи не містять.

Отже, у відповідача були відсутні підстави для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, що свідчить про правомірність оскаржуваного рішення реєстрацію від 19 березня 2015 року №20111469 яким вирішено провести державну реєстрацію права приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_7

Підстав для скасування оскаржуваного рішення матеріали справи не містять.

З огляду на зазначені вище обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч вказаним вимогам позивачем не надано доказів протиправності оскаржуваного рішення.

При цьому, відповідачем повною мірою виконано обов'язок щодо підтвердження правомірності своїх дій та рішень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновків про порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст ухвали виготовлено 08 вересня 2016 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.