Справа № 813/5640/15
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року № 876/3049/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.,

за участі секретаря судового засідання: Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області, в якому просила: 1) визнати протиправним та скасувати Наказ №397-к/тр від 25.08.2015 р. ГУДМС України у Львівській області «Про звільнення ОСОБА_1.»; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектора централізованого оформлення документів №2 управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУ ДМС України у Львівській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 р. адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області №397-к/тр від 25.08.2015 р. "Про звільнення ОСОБА_1.". Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектора централізованого оформлення документів № 2 управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області з 26.08.2015 року. Стягнуто з ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.08.2015 р. по 04.04.2016 р. в розмірі 37547 грн. 20 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. Постанову суду в частині поновлення на посаді та в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 4723,64 грн. допущено до негайного виконання.

З цією постановою суду першої інстанції від 04.04.2016 р. не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затв. постановою КМ України № 950 від 13.06.2000 р., визначено чіткий та виключний перелік підстав, за яких може бути проведено службове розслідування стосовно державного службовця. Крім цього, проведення службового розслідування є правом керівника ГУ ДМС України у Львівській області, а не його обов'язком. Тому, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що відповідач допустив порушення порядку № 950. Також апелянт вказує, що ні позивачем, ні судом не спростовано факту відсутності позивача 04.08.2015 року в період з 14-56 год. до 17-20 год. на її робочому місці по вул. Б.Хмельницького, 212 в м. Львові. Позивач не повідомляла керівництво про відлучення з робочого місця і перебування в приміщенні Головного управління по вул. Руданського, 3 в м. Львові. до 14-55 год. по службових питаннях.

У додаткових пояснення представник апелянта зазначив, що позивач ОСОБА_1 була відсутньою на своєму робочому місці вул. Б.Хмельницького, 212 в м. Львові 04.08.2015 року більше 3 годин, а саме в період з 09-00 год. до 11-11 год. та з 14-56 год. до 17-20 год.. Тому, оскарженим Наказом №397-к/тр від 25.08.2015 р. позивача правомірно звільнено з посади за прогул.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 04.04.2016 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач подала заперечення на апеляційну скаргу, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 з 22.04.2015р. працювала на посаді завідувача сектора централізованого оформлення документів №2 управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУ ДМС України у Львівській області, що підтверджується наказом №191-к/тр від 22.04.2015р. (а.с. 181-184 Т.1).

Оскарженим Наказом ГУ ДМС України у Львівській області №397-к/тр від 25.08.2015р. «Про звільнення ОСОБА_1.» звільнено позивача із займаної посади 25.08.2015р. за прогул (відсутність на роботі 04.08.2015 року більше 3 годин протягом робочого дня без поважних причин) відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України (а.с. 8, 185 Т.1).

Такий Наказ винесено на виконання Висновку комісії з проведення службової перевірки від 14.08.2015 року (а.с. 29-35, 87-92 Т.1).

Службову перевірку проведено на підставі Наказу ГУ ДМС України у Львівській області № 112 від 07.08.2015 року «Про проведення службової перевірки» (а.с. 11, 86).

У Висновку службової перевірки від 14.08.2015 року вказано, що позивач 04.08.2015р. в робочий час під час виконання посадових обов'язків знаходилась в стані алкогольного сп'яніння, була відсутня на робочому місці більше 3 годин, внесла неправдиві відомості в журнал обліку робочого часу, поводила себе агресивно та зухвало, умисно не виконала вказівок керівника ГУ ДМС України у Львівській області, чим грубо порушила вимоги ст.ст. 40, 139 КЗпП України, ст.ст. 5, 10, 20 Закону України «Про державну службу», п.п. 1.2, 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку. На підставі наведеного, керуючись ст.147 КЗпП України, комісія запропонувала в.о. начальника ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_2, зокрема, розглянути питання про застосування до позивача заходу дисциплінарного стягнення згідно з п.4 ч.1 ст.40, п.2 ч.1 ст.147 КЗпП України у вигляді звільнення з посади.

Позивач ОСОБА_1 не погодилась із вказаними Висновками комісії, про що здійснила письмовий запис на примірнику цього Висновку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що сукупність наявних і досліджених доказів зумовлюють висновок про безпідставність доводів відповідача щодо відсутності 04.08.2015р. позивача на робочому місці більше трьох годин без поважних причин. Висновки комісії в ході проведення перевірки є недостатніми та необґрунтованими щодо наявності підстав для звільнення позивача з посади за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Відсутність позивач ОСОБА_1 04.08.2015р. на робочому місці за адресою м.Львів, вул.Б.Хмельницького, 212 та перебування в цей час у приміщенні ГУ ДМС України у Львівській області по вул. Руданського, 3 була зумовлена виконанням нею своїх службових обов'язків за місцезнаходженням інших структурних підрозділів ГУ ДМС України у Львівській області, розташованих за різними адресами. Така службова діяльність позивача не може вважатись прогулом. Тому, оскаржений наказ №397-к/тр від 25.08.2015р. є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на посаді із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини щодо звільненням зі служби державних службовців врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що звільнення позивача з посади було проведено на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогул (відсутність на роботі більше 3 годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Суд враховує, що прогулом вважається відсутність працівника на роботі протягом усього робочого дня, або принаймні більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Відсутність працівника на роботі без поважних причин (прогул) є істотним порушенням трудової дисципліни і, як наслідок, тягне за собою накладення одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 147 КЗпП України - догану або звільнення.

Тому, при вирішенні питання щодо звільнення особи за прогул необхідно встановити факт відсутності працівника на робочому місці більше 3 годин протягом робочого дня, а також з'ясувати поважність причин такої відсутності.

Матеріалами розглядуваної адміністративної справи підтверджується, що структурні підрозділи ГУ ДМС України у Львівській області розташовані за наступними адресами: апарат - м.Львів, вул. Руданського, 3; управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами тимчасово окупованої території України, управління в справах іноземців та осіб без громадянства - м. Львів, вул. Словацького, 1; сектор по роботі з біженцями та соціальної інтеграції; сектор юридичного забезпечення; сектор інформаційних технологій - м.Львів, вул. Б.Лепкого, 16; відділ централізованого оформлення паспортних документів №3 - м.Львів, вул. Залізнична, 16; відділ адресно-довідкової роботи - м.Львів, вул. Окуневського, 1; сектор з централізованого оформлення документів №2 - м.Львів, вул. Б.Хмельницького, 212. Робоче місце позивача знаходилось за адресою м.Львів, вул.Б.Хмельницького, 212.

З аналізу Положення про сектор з централізованого оформлення документів №2 управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУ ДМС України у Львівській області, затв. наказом ГУ ДМС України у Львівській області №49 від 07.04.2015р. та посадової інструкції завідувача вказаним сектором, затв. т.в.о. начальника ГУ ДМС України у Львівській області 07.07.2015р. зумовлюється висновок, що позивач як завідувач сектору з централізованого оформлення документів №2 здійснювала забезпечення належної діяльності сектору та мала право перебувати в інших структурних підрозділах ГУ ДМС України у Львівській області. При цьому той факт, що відповідні структурні підрозділи ГУ ДМС України у Львівській області розміщені за різними адресами не може обмежувати завідувача у виконанні покладених на неї функцій та завдань.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.08.2015р. в період із з 09-00 год. до 14-00 год. позивач знаходилась не безпосередньо на своєму робочому місці за адресою м.Львів, вул.Б.Хмельницького, 212, а перебувала в приміщенні ГУ ДМС України у Львівській області, що розташоване за адресою м. Львів, вул. Руданського, 3, що було зумовлено виконанням нею своїх службових обов'язків за місцезнаходженням інших структурних підрозділів ГУ ДМС України у Львівській області, розташованих за різними адресами.

Виконанням позивачем службових обов'язків за адресою м. Львів, вул. Руданського, 3 полягало у здійсненні обов'язків в роботі комісії з проведення службової перевірки по встановленню факту можливого порушення службових обов'язків посадовими особами ГУ ДМС України у Львівській області, членом якої була позивач згідно Наказу ГУ ДМС України у Львівській області №100 від 24.07.2015р. «Про проведення перевірки» (а.с. 40 Т.1). Також позивач здійснювала прийом і опрацювання службової документації, реалізовувала намір зустрічі із керівництвом ГУ ДМС України у Львівській області.

Факт перебування позивача в приміщення по вул. Руданського, 3 в період із 09-00 год. по 14-00 год. та здійснення службової діяльності підтверджено в суді першої інстанції показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідженими записами камер відеоспостереження, витягом з журналу вхідної кореспонденції.

Судом першої інстанції вірно враховано, що перебування позивача у розглядуваний період часу в приміщенні ГУ ДМС України у Львівській області по вул. Руданського, 3 у зв'язку із виконанням службових обов'язків, не може вважатись прогулом.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі обставини як можливість виконання позивачем 04.08.2015 року своїх службових обов'язків під час перебування в приміщенні ГУ ДМС України у Львівській області по вул. Руданського, 3, у значно коротший термін, та неповідомлення керівництва ГУ ДМС України у Львівській області про переміщення до іншого структурного підрозділу по вул. Руданського, 3, не можуть вважатись відсутністю на роботі і розцінюватись як прогул. Ці обставини, за наявності необхідних доказів, можуть бути підставою для висновків про неналежне виконання позивачем своїх службових обов'язків, в тому числі у зв'язку із неналежним професійним рівнем.

Відносно доводів відповідача про відсутність позивача на робочому місці 04.08.2015 року в період із 14-56 год. до 17-20 год., то матеріалами справи підтверджується наступне.

Згідно з журналом обліку робочого часу, що вівся в секторі ЦОД №2 за 04.08.2015р., в графах «зав. сек. ОСОБА_1.» «пр.» вказано 14-20 год. та 15-35 год., в графі «вих.» вказано 18-30 год. та містяться підписи позивача. Згідно з даними системи «Страж» за 04.08.2015р. за електронною карткою, виданій позивачу, в графі «точка прохода» містяться записи «службовий вхід-виход» «час» - « 19:52:27», «технічний вихід-вхід» «час» - « 20:18:01», «технічний вихід-вхід» «час» - « 20:18:19», «технічний вихід-вхід» «час» - « 20:18:29», «технічний вихід-вхід» «час» - « 20:18:32», «службовий вхід-виход» «час» - « 20:22:40».

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 пояснили, що позивач часто їздила до структурних підрозділів ГУ ДМС України у Львівській області для вирішення питань службового характеру, і їм нічого не відомо про відсутність позивача на робочому місці 04.08.2015 р..

Допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили, що протягом дня 04.08.2015 року декілька разів бачили позивача.

Допитані свідки ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_13 пояснили, що коли 04.08.2015р. біля 17-20 год. вони прибули до сектору, розташований за адресою: м.Львів, вул.Б.Хмельницького, 212 для проведення перевірки дотримання працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку, то застали позивача на робочому місці.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів щодо відсутності позивача на робочому місці більше трьох годин 04.08.2015 року після 14-00 год.. При цьому, судом вірно зазначено, що Комісія, яка проводила службову перевірку, зазначила, що точний час прибуття позивача на роботу встановити неможливо.

При дослідженні питання щодо наявності в діях позивача ознак прогулу, тобто відсутності на роботі 04.08.2015 року більше 3 годин протягом робочого дня, судом першої інстанції також вірно враховано, що Акт про відсутність позивача на робочому місці 04.08.2015р. як того вимагає п.5.7 Правил внутрішнього трудового розпорядку та п.2.4 наказу ГУ ДМС України у Львівській області №181 від 13.11.2014р. «Про підвищення рівня трудової та службової дисципліни», не складався.

Згідно ж із даними табелю виходу на роботу працівників сектору централізованого оформлення документів №2 за 04.08.2015р. (а.с. 70,72 Т.2) позивач працювала 8 годин, тобто повний робочий день. За цей день позивач отримала заробітну плату.

Суд апеляційної інстанції також погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що такі доводи відповідача як перебування позивача в стані алкогольного сп'яніння і відмова проходження огляду на стан сп'яніння, агресивна і зухвала поведінка позивача щодо керівника, неправомірне використання службового становища до підлеглого працівника, не перебувають в юридичному зв'язку з обставинами, пов'язаними із застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржений Наказ №397-к/тр від 25.08.2015р. про звільнення позивача з посади є протиправним і підлягає скасуванню.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції правильно вирішив питання щодо поновлення позивача на раніше займаній посаді з часу звільнення 26.08.2015 року.

Також судом першої інстанції вірно визначено період вимушеного прогулу з 26.08.2015р. по 04.04.2016р. і розмір стягнення із відповідача в користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 37547,20 коп., з проведенням із цієї суми необхідних відрахувань.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, постанова суду від 04.04.2016 року винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлено 12.09.2016 року.