Справа № 2а/0570/556/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року м. Київ К/9991/19211/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2011 року

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року

у справі № 2а-0570/556/2011

за позовом Державного підприємства «Добропіллявугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Піонер»

до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державне підприємство «Добропіллявугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Піонер» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції (далі - відповідач) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 30 грудня 2010 року № /0 та № .

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2011 року позов був задоволений. Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення № /0 від 30 грудня 2010 року, яким до ВП «Шахта «Піонер» ДП «Добропіллявугілля» були застосовані штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.7. пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин в сумі 29687,60 грн. Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення № /0 від 30 грудня 2010 року, яким до ВП«Шахта «Піонер» ДП «Добропіллявугілля» були застосовані штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.7. пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин в сумі 6913,70 грн. Стягнуто з коштів Державного бюджету України на користь ВП «Шахта «Піонер» ДП «Добропіллявугілля» витрати по сплаті судового збору у сумі 3,40 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі Добропільська ОДПІ, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ДП «Добропіллявугілля», посилаючись на те, що постанова Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2011 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Добропільська ОДПІ провела невиїзну документальну перевірку ВП «Шахта «Піонер» ДП «Добропіллявугілля» з питань порушення граничних термінів сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з 26 червня 2010 року по 29 листопада 2010 року, за результатами якої був складений акт № 1445/15-1/26319454 від 27 грудня 2010 року.

За висновками акта перевірки позивачем були порушені вимоги пункту 3 частини 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування», підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», статей 28, 30 Кодексу України «Про надра», пункту 6.4 Інструкції про порядок обчислення і справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, ДПА України, Державного комітету України по геології і використанню надр, Міністерства праці та соціальної політики України від 30 грудня 1997 року № 207/472/51/157, які полягали у несвоєчасній сплаті податкових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин всього у сумі 128512,17 грн., у тому числі із затримкою до 30 днів - 6913,70 грн., із затримкою понад 90 днів 29687,60 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що податкові зобов'язання в сумі 150325,14 грн. за звітний податковий період 2009 року, визначені розрахунком плати за користування надрами для видобування корисних копалин № 24489 від 05 лютого 2010 року, кінцевим строком погашення яких є 19 лютого 2010 року, були сплачені позивачем платіжним дорученням від 29 червня 2010 року із затримкою сплати 130 днів. Податкові зобов'язання в сумі 95089,89 грн. за звітний податковий період 1 півріччя 2010 року, визначені розрахунком плати за користування надрами для видобування корисних копалин № 13348 від 02 серпня 2010 року, кінцевим строком погашення яких є 19 серпня 2010 року, були сплачені позивачем платіжним дорученням від 19 листопада 2010 року із затримкою сплати 92 дні. Також, податкові зобов'язання в сумі 191069,84 грн. за звітний податковий період 9 місяців 2010 року, визначені розрахунком плати за користування надрами для видобування корисних копалин № 19708 від 08 листопада 2010 року, кінцевим строком погашення яких є 19 листопада 2010 року, були сплачені позивачем платіжним дорученням від 29 листопада 2010 року із затримкою сплати 10 днів.

30 грудня 2010 року Добропільська ОДПІ на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» за затримку від 92 до 130 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання за платежем: плата за користування надрами для видобування корисних копалин, у розмірі 59375,20 грн. застосувала до ВП «Шахта «Піонер» ДП «Добропіллявугілля» штраф у розмірі 50 % у сумі 29687,60 грн.

30 грудня 2010 року Добропільська ОДПІ на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» за затримку на 10 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання за платежем: плата за користування надрами для видобування корисних копалин, у розмірі 69136,97 грн. застосувала до ВП «Шахта «Піонер» ДП «Добропіллявугілля» штраф у розмірі 10 % у сумі 6913,70 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що норма пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не встановлює право чи обов'язок саме органу державної податкової служби якимось чином змінювати податкові зобов'язання, в рахунок сплати яких платник податків спрямував кошти.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Відповідно до положень підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, для застосування цього штрафу необхідна наявність двох підстав: 1) наявність узгодженої суми податкового зобов'язання; 2) несплата цієї узгодженої суми податкового зобов'язання із затримкою на відповідну кількість календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Ці факти мають бути належним чином встановлені податковим органом. Інших підстав для застосування штрафу не передбачено.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначений принцип рівності бюджетних інтересів. Установлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону України «Про Національний банк України» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Колегія суддів відзначає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем було своєчасно сплачені до державного бюджету узгоджені суми податкового зобов'язання за платежем: плата за користування надрами для видобування корисних копалин за 2009 рік, за 1 півріччя 2010 року та за 9 місяців 2010 року, проте податковий орган самостійно скерував зазначені платежі в рахунок погашення податкового боргу позивача за попередні податкові періоди.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Добропільської ОДПІ підлягає залишенню без задоволення, а постанова Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2011 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ О.В. Карась

_____________________ А.О. Рибченко