Справа № 804/815/13-а
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" вересня 2016 р. м. Київ К/800/27176/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Олендера І.Я.

Шипуліної Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року

та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року

у справі № 804/815/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Днепрспецремонт»

до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Днепрспецремонт» (далі - ТОВ «Днепрспецремонт»; позивач) звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Дніпропетровська ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області; відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень № від 04 січня 2013 року та № від 04 січня 2013 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 04 січня 2013 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року апеляційну скаргу ТОВ «Днепрспецремонт» задоволено частково. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову. Позов у цій частині задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 04 січня 2013 року. В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі Дніпропетровська ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Днепрспецремонт» з питань документального підтвердження господарських відносин з платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку з Товариством з обмеженою відповідальністю «БМТЗ Комплект» за серпень 2011 року, лютий 2012 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Аркада і К» за січень 2012 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційний центр «Моторс Сим» за лютий 2012 року, за результатами якої складено акт № 775/150/31256586 від 27 грудня 2012 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 04 січня 2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 242 300,00 грн. (196 367,00 грн. - основний платіж, 45 933,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції), та податкове повідомлення-рішення № від 04 січня 2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 265 504,25 грн. (177 003,00 грн. - основний платіж, 88 501,25 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою, зокрема, встановлено порушення товариством пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України), частини 5 статті 203, частин 1, 5 статті 215, статей 216, 655, 656, 662 Цивільного кодексу України, статті 44 Господарського кодексу України у зв'язку з неправомірним віднесенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у ціні придбаних у ТОВ «БМТЗ Комплект» послуг вантажним автотранспортом, у ТОВ «Аркада і К» водяних насосів і гідромотору для вантажних автомобілів та екскаваторів, у ТОВ «ВКЦ «Моторс Сим» товарно-матеріальних цінностей за нікчемними правочинами.

Такий висновок відповідачем зроблено з огляду на акти про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача, в яких зазначено про неперебування ТОВ «БМТЗ Комплект», ТОВ «Аркада і К», ТОВ «ВКЦ «Моторс Сим» за вказаним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням, неможливість фактичного здійснення ними господарської діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, основних засобів, складських приміщень, транспортних засобів, а також викладено думки про те, що укладені названими суб'єктами господарювання з постачальниками та покупцями правочини не спрямовані на реальне настання правових наслідків, обумовлених ними.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення № від 04 січня 2013 року та задовольняючи його в цій частині, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність формування позивачем даних податкового обліку за розглядуваними операціями з підстав їх підтвердження відповідними первинними документами, перебування ТОВ «БМТЗ Комплект», ТОВ «Аркада і К», ТОВ «ПКЦ «Моторс Сим» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявності в них статусу платників податку на додану вартість.

Колегія суддів з такими доводами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду погодитись не може, виходячи з таких підстав.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання послуг та товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Умовою достовірності доказів щодо придбаних послуг, зв'язку цих послуг з власною господарською діяльністю платника є, перш за все, конкретизація змісту, обсягу, результату відповідних послуг. Тобто, потрібно, щоб первинні документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій з придбання послуг, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету.

В той же час, наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, податковий орган відповідно до принципу офіційності повинен доводити в суді фіктивність господарських операцій як підстави для нарахування платнику податкових зобов'язань.

Разом з тим, за змістом статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У спірній ситуації суд першої інстанції, на відміну від суду апеляційної інстанції, цілком об'єктивно виходив з того, що представлені позивачем акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) не є достатніми доказами фактичного здійснення оспорюваних поставок послуг вантажним автотранспортом.

Так, надані позивачем документи, як з'ясовано Дніпропетровським окружним адміністративним судом та не спростовано судом апеляційної інстанції, не дають можливості встановити, які саме послуги вантажним автотранспортом надавались ТОВ «БМТЗ Комплект» позивачу в серпні 2011 року, січні та лютому 2012 року; які при цьому використано транспортні засоби; які перевізники залучені; маршрути перевезення; вантаж, послуги з перевезення якого надавались.

Щодо господарських операцій з придбання товариством водяних насосів і гідромотору для вантажних автомобілів та екскаваторів у ТОВ «Аркада і К», а також товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «ПКЦ «Моторс Сим», то ТОВ «Днепрспецремонт» на підтвердження реального характеру розглядуваних операцій не подано транспортної документації, сертифікатів якості на товарно-матеріальні цінності та технічних паспортів, довіреностей на осіб, відповідальних за здійснення передачі та прийняття товарно-матеріальних цінностей.

Не обґрунтовано позивачем і, за яких обставин та в який спосіб налагоджено господарські зв'язки між ним та його задекларованими постачальниками, хто персонально брав у цьому участь.

Наведені обставини в сукупності з виявленими контролюючим органом фактами щодо фіктивної діяльності контрагентів ТОВ «Днепрспецремонт» свідчать про удаваний характер спірних операцій та, відповідно, виключають правомірність їх відображення в податковому обліку позивача.

Що стосується висвітленого в акті перевірки порушення товариством підпунктів 135.5.11, 135.5.14 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.4 статті 137, підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, то суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, правильно врахував приписи пункту 6 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок), відповідно до якого факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до пункту 5.2 розділу ІІ Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Однак, як свідчить розглядуваний акт перевірки № 775/150/31256586 від 27 грудня 2012 року, під час здійснення контрольного заходу Дніпропетровською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області не встановлено, господарські операції, в результаті яких здійснено спірне порушення, не зазначено первинні документи, що підтверджують факт вчинення платником відповідного податкового порушення, не наведено регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій тощо, що виключає можливість дійти висновку про об'єктивність та достовірність виявленого відповідачем порушення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції помилково скасував постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яка є законною та обґрунтованою.

Згідно із статтею 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Олендер І.Я.

Шипуліна Т.М.