Справа № 315/372/16-а
Суддя: Каракай Н. Д.
Дата ухвалення: 2016-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 315/372/16-а
Номер провадження № 2-а/315/17/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 рокуГуляйпільський районний суд Запорізької області

В складі: головуючого судді: Каракай Н.Д.,

при секретарі: Браціло І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гуляйполе адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про визнання відмови у перерахунку пенсії протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС,-

В С Т А Н О В И В:

26.04.2016 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про визнання відмови у перерахунку пенсії протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС.

В позові позивач посилається на те, що він є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС та йому встановлена ІІ група інвалідності з 30.06.2010 року на підставі висновку обласної спеціалізованої медико-соціальної експертної комісіє (МСЕК), що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК №133418 внаслідок захворювань, пов'язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області і має право на компенсації та пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Далі в позові зазначив, що з 08.08.2001 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області, отримує пенсію, призначену за віком.

З 2009 року по 07.04.2011 року відповідач виплатив позивачу державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію, як інваліду ІІ групи І категорії осіб, які постраждали внаслідок ЧАЕС. Проте, відповідач в подальшому не виплачував позивачеві щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, що становить 75% мінімальної пенсії за віком.

03.03.2016 року, позивач звернувся до відповідача в зв'язку з тим, що не погоджується з сумою призначеної пенсії і подав заяву про перерахунок раніше призначеної основної та додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи, згідно ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно листа від 11.03.2016 року, відповідач відмовив у задоволенні вимог позивача, мотивуючи тим, що кошти на виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, враховані в Державному бюджеті України у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чоронобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення», виплата сум державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, що перевищують розміри обчислені відповідно коштів Державного бюджету України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що у 2015 році норми і положення, зокрема, ст.. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постарждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів держаного і місцевого бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської кататастрофи» в редакції закону від 24.12.2015 року, фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

З доводами відповідача позивач не погоджується та зазначає, що його право деклароване державою, через створені нею органи, в даному випадку органи Пенсійного фонду, і несе обов"язок по своєчасній та повній виплаті підвищення до пенсії саме у розмірах, які нею визначені та закріплені в Законі і що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину не виконання своїх обов"язків.

Далі в позові зазначив, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не було встановлено обмеження щодо виплат основної та додаткової пенсії, не внесено змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Далі - Закон № 796-ХІІ) і з 01.01.2014 р. діяли положення ст.ст. 50,54 зазначеного закону. Посилаючись на ст.ст. 75, 92 Конституції України зазначає, що Верховна Рада не мала права делегувати свої повноваження іншим органом, а останнім Кабінетом Міністрів України, змінювати положення законів.

Прохає суд: визнати неправомірною бездіяльність та відмову управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області щодо перерахунку позивачу його основного і додаткового пенсійного забезпечення, та їх виплати, які передбачені ст.. ст.. 49, 50, 51 Закону 796-ХІІ;

зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області зробити перерахунок його основного пенсійного забезпечення у відповідності до ст. 56, 57, 58 Закону 796-ХІІ і ч. 2 ст. 42 Закону 1058-15 (щорічний перерахунок в зв"язку із зростанням середньої заробітної плати в країні) від 2012 року до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні виплати в подальшому і провести нарахування недоплачених йому сум за весь час;

зобов'язати відповідача зробити перерахунок його додаткового пенсійного забезпечення за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідності до ст.. 51 Закону № 796-ХІІ від 2012 року до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні виплати в подальшому і провести нарахування недоплачених сум позивачеві за весь час;

зобов'язати відповідача зробити перерахунок додаткового пенсійного забезпечення за понаднормовий стаж, у відповідності до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ від моменту призначення пенсії до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні виплати в подальшому і провести перерахування недоплачених сум за весь час;

зобов'язати відповідача провести індексацію основного пенсійного забезпечення від 2012 року до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні індексації в подальшому і провести перерахування недоплачених сум за весь період відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону № 796-ХІІ, ч. 1 ст. 42 Закону № 1058-15 у повній відповідності до Закону № 491-5 від 06.02.2003 року «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17.07.2003 року.

20.05.2016 року відповідач надав письмові заперечення на адміністративний позов (а.с. 21-23), прохає відмовити в задоволенні позову, застосувати строк позовної давності.

24.06.2016 року позивач подав уточнений адміністративний позов (а.с. 87-93), що не суперечить вимогам ст. 51 КАС України і прийнятий судом до розгляду, в якому він додатково зазначає, що був позбавлений на своє право володіти своїм майном п"ять років, з травня 2011 року по теперішній час, що спричинило йому моральну шкоду, розмір якої він встановив з урахуванням страждань після неможливості отримати на протязі 5 років справедливої пенсії, яка є основним джерелом його існування, загальної неможливості заробляти на життя, оплачувати харчування, лікування, що призвело до порушення нормальних стосунків в сім"ї, погіршення самопочуття, значними боргами перед рідними та знайомими, які оплачують лікування.

Прохає суд: визнати бездіяльність та відмову управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області щодо перерахунку позивачу його основного і додаткового пенсійного забезпечення, та їх виплати, які передбачені ст.ст. 49, 50, 51, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

зобов"язати управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити позивачу державної пенсії з травня 2011 року на підставі ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі не меншому ніж 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров"ю в розмірі 75% від розміру мінімальної пенсії за віком на місяць, яка призначається після винекнення права на державну пенсію як інваліду 2 групи 1 категорії осіб, довічно, та в подальшому здійснювати нарахування і виплати цих державних пенсій з урахуванням змін до діючого законодавства України, яким ці права будуть збільшені або розширені;

зобов"язати управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області зробити перерахунок його основного пенсійного забезпечення у відповідності до ст.ст. 56, 57, 58 Закону № 796-ХІІ і ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-15 (щорічний перерахунок, в зв"язку із зростанням середньої заробітної плати в країні) з травня 2011 року до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні виплати в подальшому і провести нарахування недоплачених йому сум за весь час;

зобов"язати управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області зробити перерахунок його додаткового пенсійного забезпечення за понаднормовий стаж, у відповідності до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ від моменту призначення йому пенсії до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні виплати в подальшому і провести нарахування недоплачених йому сум за весь час;

зобов"язати управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області провести індексацію його основного пенсійного забезпечення з травня 2011 року до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні індексації в подальшому, і провести нарахування недоплачених йому сум за весь час відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону № 796-ХІІ, ч. 1 ст. 42 Закону № 1058-15 і у повній відповідності до Закону України № 491-5 від 06.02.2003 року "Про проведення індексації грошових доходів населення" № 1078 від 17.07.2003 року;

зобов"язати управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області виплатити йому моральну шкоду в розмірі 100000 (ста тисяч) гривень;

допустити негайне виконання постанови в цілому, так як всі позовні вимоги базуються на прямих нормах Конституції України;

поновити строк звернення до суду, якщо суд вважає його пропущеним, на підставі того, що цей адміністративний позов стосується справедливої компенсації з боку держави ядерної шкоди заподіяної його здоров"ю, яка відповідно до статті VІ Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року передбачає строк позовної давності тридцять років.

У судовому засіданні позивач уточнений позов підтримав, наполягає на його задоволенні з підстав зазначених в позові, додатково пояснив, що про порушення своїх пенсійних прав знав з травня 2011 р., так як пенсію платять щомісячно, бачив, що платять менше, їздили кожний рік з іншими чорнобильцями з інших областей до Києва під Кабінет Міністрів, зверталися в інші органи, але вважав, що держава виконає свої зобов"язання, тому в суд не звертався. Додатково пояснив, що довідку про заробіток, одержаний в зоні відчуження в 1986 році, відповідачу не надавав, затримки виплати пенсії не було та в період розгляду справи в суді подав заяву до управління Пенсійного фонду в Гуляйпільському районі Запорізької області про перерахунок пенсії за ст. 42, добавити стаж.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, з підстав зазначених в запереченнях проти уточненого адміністративного позову (а.с. 98-100), прохала відмовити в задоволенні позову, застосувати строк позовної давності.

Суд, заслухавши учасників процесу, свідка, оглянувши матеріали пенсійної справи № 119888 позивача, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини:

Позивач народився 08.08.1951 року, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії СЮ 263190, виданого Гуляйпільським РВ ГУМВС України в Запорізькій області 26.07.2012 р. (а.с.8) та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі з 08.08.2001 р., отримував пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років. Розрахунок пенсії позивачу було здійснено за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення", загальний страховий стаж роботи 33 роки 4 місяці 14 днів на день звернення за призначенням пенсії, із заробітку 162,60 грн. за період роботи з 01.01.1988 р. по 31.12.1992 р. (а.с.73,74, 101).

Відповідно протоколу 119888 від 27.08.2001 р. (а.с.74) та посвідчення серії ААА № 686392 виданого 10.08.2001 року позивачу призначено пенсію за віком у розмірі 122, 43 грн. з 08.08.2001 року пожиттєво (а.с.10).

04.06.2007 року позивача визнано інвалідом ІІІ групи, безстроково, причина інвалідності: загальне захворювання, згідно виписки із акта огляду ОМСЕК № 3 м. Запоріжжя до довідки серії АД № 072735. (а.с.77).

23.01.2009 р. позивача визнано інвалідом ІІІ групи, безстроково, причина інвалідності: захворювання пов"язане з виконанням обов"язків в/служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.78) та з 13.02.2009 р. йому здійснено перерахунок пенсії в зв"язку з переходом за його заявою з пенсіїї за віком на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків, в зв"язку з наданням довідки МСЕК серія АД № 101944 від 23.01.2009 р. - причина інвалідності: захворювання пов"язане з виконанням обов"язків по ЛНА на ЧАЕС та з наданням посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобилької катастрофи категорії 1 серія НОМЕР_1 виданого 29.01.2009 р. (а.с.79, 80, 103).

30.06.2010 року позивачу встановлена ІІ група інвалідності, причина інвалідності: захворювання пов"язане з виконанням обов"язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС, безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АД № 133418 від 30.06.2010 року (а.с.11, 83) та здійснено розпорядженням 119888 від 16.08.2010 р. перерахунок пенсії через зміну даних по інвалідності з 01.07.2010 р. (а.с.84). Відповідно виписок з акта огляду медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії АБ № 0028349 від 21.04.2015 року та з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ № 0297269 від 21.04.2015 року ОСОБА_1 встановлена ступінь втрати професійної працездатності 50% (а.с.12, 13).

Згідно оглянутої в судовому засіданні пенсійної справи 119888 та доданих з неї копій до матеріалів справи позивачу здійснювалися перерахунки пенсії через зміну надбавки, масові, індивідуальні 19.12.2001 р., 13.03.2002 р., 16.08.2010 р., 30.12.2010 р., 29.04.2011 р. (а.с. 52, 75, 84, 86).

Згідно постанови Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07.04.2011 р. за позовом управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про перерахунок пенсії та виконавчого листа виданого Гуляйпільським районним судом Запорізької області від 07.04.2011 року по справі № 2-а-1054/11 року, визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію як інваліду 2 групи І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 26.11.2010 року по 07.04.2011 року та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію та додаткову пенсію як інваліду 2 групи І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до ст.. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 26.11.2010 року по 07.04.2011 року (а. с. 14, 106-107).

21.01.2016 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку пенсії та збільшення її розміру з 01.01.2014 року згідно ст. 50 ч.1, ст. 54 ч.4 Закону № 792-ХІІ (а.с.49).

29.01.2016 р. відповідач надав позивачу письмову відповідь на звернення позивача (а.с.50).

03.03.2016 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії для чорнобильців та надати інформацію про розмір призначеної йому додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров"ю (а.с 5).

Відповідно до листа відповідача від 11.03.2016 року № 16/74, позивачу було повідомлено, що додаткова пенсія йому встановлена в твердій сумі та становить інвалідам 2 групи, із числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що належать до категорії 1 в розмірі 379,6 грн. (а. с. 16).

Розмір пенсії позивача з 01.05.2016 року, в зв"язку з останнім масовим перерахунком згідно з розпорядженням 119888 від 24.05.2016 року, становить 3118,80 грн., де: 1808,00 грн.- розмір пенсії з обмеженням ; 379,60 грн. - додаткова пенсія інвалідам 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи; 237,30 грн. - підвищення за особливі заслуги перед Україною; 693,90 грн. - щомісячна державна допомога інвалідам внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.54-56).

Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі № 796-ХІІ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнодильської катастрофи, 1 категорії, інвалідом 2 групи, у зв"язку з чим має право на державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачені ст.ст.50,54 Закону № 796-ХІІ.

Розрахунок пенсійних виплат позивачу відповідач здійснював за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 112 від 25.03.2014 р., якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено конкретні розміри пенсій, компенсацій.

Згідно п.п. 11,12 зазначеного Порядку мінімальний розмір пенсії становить: 1) для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: ... 2 групи інвалідності - 160% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (з 01.05.2016 р. 160% від 1130 грн. = 1808 грн.).

У разі коли розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в інвалідів - учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встновлено причинний зв"язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, ... 2 групи - 255%... прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів (з 01.05.2016 р.- 1130 грн. х 255% = 2881,5 грн., 3118,8 грн. - 2881,5 грн. = 237,3 грн. підвищення за особливі заслуги перед Україною).

У разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, проводиться перерахунок зазначеної допомоги, виходячи з розміру встановленого прожиткового мінімуму.

Згідно п. 13 зазначеного Порядку, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах, зокрема, інвалідам 2 групи - 379,6 гривні. Саме такі розміри державної та додаткової пенсії встановлені позивачу управлінням Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової песії за шкоду, заподіяну здоров"ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Ст. 50 Закону № 796-ХІІ (в редакції Закону 76-VIIІ від 28.12.2014 р.) передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 54 Закону № 796-ХІІ (в редакції Закону № 76-VІІІ від 28.12.2014 р.) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв"язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв"язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до ст. 67 Закону № 796-ХІІ конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Тобто, зазначена стаття Закону може бути застосована відповідачем лише у випадку, коли йдеться про підвищення доплат, пенсій та компенсацій з урахування визначення розміру основної та додаткової пенсій позивачу згідно з положеннями ст.ст. 50, 54 цього ж Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

У Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Такий принцип закладений, зокрема, в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (стаття 22). Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встанволює загальний обов"язок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у макимальних межах наявних ресурсів (пункт 1 стаття 2).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-екномічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Таким чином, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначеня як законами України так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

Конституційний Суд України у рішенні від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 виходив з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов"язується з його функціями, визначеними в пунктах 2,3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Даним рішенням Конституційного суду дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закони України "Про державний бюджет на 2011 рік", "Про державний бюджет на 2012 рік" та "Про державний бюджет на 2013 рік", встановлювали обмеження щодо виплат пенсій, доплат особам постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС та пенсії по інвалідності.

Законом України від 16 січня 2014 року № 719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (далі - Закон № 719-VII) не були встановлені обмеження щодо виплат основної та додаткової пенсії, не внесені зміни до Закону № 796-ХІІ.

Що ж стосується покладення зобов"язання на відповідача і в подальшому нараховувати та проводити відповідні виплати в розмірі, визначеному ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, то слід зазначити таке: Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набув чинності 3 серпня 2014 року, Прикінцеві положення Закону № 719-VII були доповнені пунктом 6-7, за яким норми і положення ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов"язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Тобто, Законом України № 719-VII з 3 серпня 2014 року були надані повноваження Кабінету Міністрів України визначити розмір виплат основної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджетів на 2014 рік.

Крім того зазначені вимоги позивача знаходяться поза межами строку звернення до суду і ухвалою від 26.08.2016 р. залишені без розгляду.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено, що норми і положення ст.ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов"язкового державного соціального страхування. А тому підстави в задоволенні позову в цій частині відсутні.

З аналізу наведених норм випливає, що визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України, а тому суд не погоджується з твердженням позивача, що Верховна Рада України не мала права делегувати Кабінету Міністрів України свої повноваження по встановленню порядку та розмірів соціальних виплат.

Щодо позовних вимог про зобов"язання відповідача зробити щорічний перерахунок його основного, додаткового пенсійного забезпечення та за понаднормових стаж суд вважає за необхідне зазначити таке.

Час роботи по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС зараховано до трудового стажу позивача в потрійному розмірі згідно ст. 56 Закону України 796-ХІІ (а.с.74, 56, 118,119).

В період розгляду справи в суді позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за ст. 42 закону № 1058-15, добавити стаж (а.с.118) та надав трудову книжку (а.с.69-72) з періодами роботи після призначення пенсій за віком з 31.08.2001 р. по 02.09.2008 р. Внаслідок перерахунку пенсії через перехід з виду на вид з зарахуванням додаткового, понаднормового стажу після виходу на пенсію за віком 2 років 4 місяців 13 днів, загальний страховий (повний) стаж 36 років 11 місяців 05 днів, розпорядженням 119888 від 23.08.2016 р. її розмір зменшується до 1825,57 грн. (а.с.119), пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі - 3118,8 (а.с.118), поскільки позивач зазнав би грошових втрат у пенсії, та не наданням довідки про заробіток, одержаний за роботу в зоні відчуження в 1986 році, що слідує з пояснень в судовому засіданні позивача та її відсутності в матеріалах оглянутої пенсійної справи № 119888.

Щодо позовних вимог про зобов"язання відповідача провести індексацію його основного пенсійного забезпечення суд вважає за необхідне зазначити таке:

ч. 6 ст. 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" в редакції Закону України № 76-19 від 28.12.2014 р. передбачає, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов"язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно п.п. 1,3,4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078: індексації підлягають грошові доходи громадян одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії. До об`єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема: ... соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму (пенсії обчислені з урахуванням абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування"; додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення... Пенсії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (Законом України "Про державний бюджет на 2016 рік" від 25.12.2015 р. № 928 встановлено прожитковий мінімум: з 01.05.2016 р. у розмірі - 1130 грн., з 01.12.2016 р. - у розмірі 1208 грн.)...Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп...населення індексації не підлягає.

У позивача в складі пенсії присутня доплата до мінімального розміру по інвалідності внаслідок захворювання пов"язаного з виконанням обов"язків по ЛНА аварії на ЧАЕС, що унеможливлює проведення індексації пенсії відповідно до вищезазначеного Порядку. Крім того, встановлено судом в судовому засіданні, що затримки виплати пенсії не було, що підтвердив позивач в судовому засіданні.

Таким чином, зважаючи на викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, у зв"язку з відсутністю неправомірних , зі сторони відповідача, суб"єкта владних повноважень по відношенню до позивача дій необхідно також відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 17, 19, 22, 46, 48, 95, 96, 116 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. № 20рп/2011, рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, ст.ст. 49, 50, 54, 56, 57, 58, 63, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ із змінами та доповненнями, Законом України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV із змінами та доповненнями, п.9 Прикінцевих положень, Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 р. № 80-VІІІ із змінами та доповненнями, Законом України "Про індексацію грошових доходів" від 06.02.2003 р. № 491-V із змінами та доповненнями, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" із змінами та доповненнями, постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із змінами та доповненнями, постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 112 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення", ст.ст. 8-11, 159-164, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про визнання відмови у перерахунку пенсії протиправною та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, в повному обсязі.

З повним текстом постанови учасники процесу можуть ознайомитися 01 вересня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: Н. Д. Каракай