Справа № 645/4043/16-а
Суддя: Бабкова Т. В.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/645/200/16
Справа № 645/4043/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Бабкова Т.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2016 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, в якому просив:

- визнати неправомірними дії та рішення Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з вересня 2015 року та з травня 2016 року;

- скасувати рішення Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова № 382 від 15.07.2016 року про відмову у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідок апеляційного суду Харківської області № 03-54/96 та № 03-54/97 від 04.07.2016 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з вересня 2015 року та з травня 2016 року;

- зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з вересня 2015 року в розмірі 25 768 грн. 60 коп. та з травня 2016 року в розмірі 27 115 грн. 00 коп. відповідно до довідок апеляційного суду Харківської області № 03-54/96 та № 03-54/97 від 04.07.2016 року;

- стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на те, він, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 25.12.2014 року № 59-VIII та наказу голови апеляційного суду Харківської області від 29.12.2014 року № 04-02/119-ос, є суддею апеляційного суду Харківської області у відставці. З 07.01.2015 року він перебуває на обліку в Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова. На підставі постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.02.2016 року Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, на підставі ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, з 05.08.2016 року до теперішнього часу виплачує йому щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) 22 776,60 грн. Оскільки, відповідно до довідок № 03-54/96 та № 03-54/97 від 04.07.2016 року, розмір грошового утримання судді апеляційного суду Харківської області (суддівська винагорода) підвищився з вересня 2015 року до 25 768,60 грн., а з травня 2016 року - до 27 115,00 грн. 07.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова з заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, який повинен виплачуватися у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Проте рішенням Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова 15.07.2016 року йому було відмовлено у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, що, на думку позивача, є протиправним.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.08.2016 року було відкрито скорочене провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, а відповідачу запропоновано у десятиденний строк з дня одержання ухвали та копій документів подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

07.09.2016 року з боку Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова надійшли письмові заперечення на позов, в яких відповідач посилався на те, що відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначається Кабінетом Міністрів України. На сьогодні умови і порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям не визначені. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 01.06.2015 року про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Відповідач вважає, що оскільки з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах Закону України «Про судоустрій та статус суддів» не призначаються, то і перерахунок пенсії не передбачено. Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 щодо Закону України «Про судоустрій та статус суддів», визнано, що ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Суд розглянув справу у відповідності до вимог ст. 183-2 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та письмові пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Конституції України - незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією та Законами України.

Гарантії незалежності суддів встановлено статтями 48, 52 розділу ІІІ, ст. 117 розділу VII, розділах ІХ, Х Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI( далі Закон № 2453) в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192 - VIIІ, зі змісту яких вбачається, що однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема, надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці -щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

У абзаці другому частини 3 статті 141 Закону України№ 2453до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», встановлювалося, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

До визначеного у Законі України № 2453 порядку нарахування щомісячного довічного грошового утримання внесені зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 (далі Закон України № 213), яким зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці та виключно положення про можливість здійснення його перерахунку.

Таким чином, зазначені зміни до Закону України № 2453, що внесені Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд», звужують зміст та обсяг його прав і гарантій незалежності судді, що суперечить вимогам наведених вище статей 8, 22, 58, 126 Конституції України, а тому до позивача застосованими Управлінням пенсійного фонду бути не можуть.

До того ж, зазначені зміни до Закону України № 2453 рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 по справі № 1-8/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Крім того, Конституційним Судом України вказано на такий порядок виконання цього рішення:

«частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VIу редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIІІ, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VIІІ, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання» (пункт 4).

За таких обставин посилання відповідача на пункт 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIІІ, як на підставу у відмові в заяві позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, не ґрунтується на законі і суперечить Конституції України.

Судом встановлено, що на підставі постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.02.2016 року з урахуванням змін, внесених Постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 року з боку Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. ХарковаБринцевуА.П.з 05.08.2016 року до теперішнього часу виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення - 22 776,60 грн.

Матеріали справи свідчать, що з вересня 2015 року мало місце підвищення заробітної плати судді апеляційного судудо 25 778,60 грн., що встановлено довідкою апеляційного суду Харківської області № 03-54/96 від 04.07.2016 року, та з травня 2016 року - до 27 115,00 грн., що встановлено довідкою апеляційного суду Харківської області № 03-54/97 від 04.07.2016 року.

Заперечення відповідача проти позовних вимог містять лише формальне посилання на встановлені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» обмеження, правомірність застосування яких саме і оскаржує позивач, зазначаючи у позові, що грошове утримання має бути нараховане з фактичного, а не з неправомірно обмеженого іншим законом заробітку.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України - адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період за який позивач просить захистити його права, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 25.02.2016 року.

Поважності причин пропуску строку звернення до суду з матеріалів справи не вбачається.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду за період з 01.09.2015 року по 24.02.2016 року.

Враховуючи вище встановлене, позовні вимоги та приписи ст. 11 КАС України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, з метою їх захисту, підлягають задоволенню, а саме шляхом зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, на підставі частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року (у редакції Закону згідно рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013), здійснити перерахунок та здійснити виплати, з урахуванням виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 25.02.2016 року в розмірі 90 % грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди), для обчислення - 25 768,60 грн., з 01.05.2016 року в розмірі 90 % грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди), для обчислення - 27115,00 грн.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 99, 159, ч.1 п.2 ст.183-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дій та рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова та зобов'язанняУправління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 01.09.2015 року по 24.02.2016 року розмірі 25 768 грн. 60 коп. відповідно до довідки апеляційного суду Харківської області № 03-54/97 від 04.07.2016 року - залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення за період з 25.02.2016 року по 30.04.2016 року - 25 768,60 грн., та з 01.05.2016 року по теперішній час - 27 115,00 грн.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова № 382 від 15.07.2016 року в частині відмови ОСОБА_1 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення за період з 25.02.2016 року по 30.04.2016 року - 25 768,60 грн., та з 01.05.2016 року по теперішній час - 27 115,00 грн.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення за період з 25.02.2016 року по 30.04.2016 року - 25 768,60 грн.відповідно до довідки апеляційного суду Харківської області № 03-54/96 від 04.07.2016 року, та з 01.05.2016 року по теперішній час - 27 115,00 грн.відповідно до довідки апеляційного суду Харківської області № 03-54/97 від 04.07.2016 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі Харківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі скарги в десятиденний строк з моменту отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Суддя Бабкова Т.В.