Справа № 2а/0270/3223/11
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м.Вінниця

05 вересня 2016 р. Справа № 2а/0270/3223/11

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Широкого С.В., Тімміної Р. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_4

до: Вінницької установи виконання покарань №1

про: визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_4 до Вінницької установи виконання покарань № 1 про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити дії.

У судовому засіданні 05.09.2016 року позивачем та його представником подано заяви про відвід головуючому судді та відвід усіх інших суддів Вінницького окружного адміністративного суду від участі у розгляді справи № 2а/0270/3223/11.

Заяви про відвід мотивовані тим, що у сторони позивача виникають сумніви щодо неупередженості та справедливості головуючого судді у справі - Богоноса М.Б. та інших суддів Вінницького окружного адміністративного суду. Сумніви в неупередженості суду позивач та його представник обґрунтовували із посиланням на те, що судом, на їхню думку, неправомірно не допущено ОСОБА_1 до представництва інтересів позивача у судовому засіданні 17.08.2016 року. При цьому заявники вважають, що довіреність від 15.08.2016 року надана ОСОБА_1, відповідала усім вимогам закону та була належним документом в підтвердження представницьких повноважень. Також представник позивача зазначив, що з метою перевірки законності дій суду щодо його не допуску до участі у справі, він звернувся до правоохоронних органів.

Представник відповідача висловився проти задоволення заяви про відвід складу суду, вважаючи підстави для відводу складу суду надуманими.

Надавши оцінку поданим заявам про відвід, заслухавши думку представника відповідачів, щодо доводів заяв, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх часткового задоволення із наступних мотивів.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також «ЄСПЛ») є обов'язковими для виконання Україною. У статті 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У рішенні яке набуло статусу остаточного від 27 травня 2014 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) ЄСПЛ зазначив, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (іі) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ) (п. 104).

Таким чином, Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин (об'єктивні обставини), які свідчать про упередженість суду, так і суб'єктивне переконання сторони у їх наявності (суб'єктивні обставини), наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об'єктивності суду є право сторони на подання заяви про відвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться в тому числі за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Надаючи оцінку доводам заяви в частині відводу від участі головуючого судді Богоноса М.Б. при розгляді адміністративної справи № 2а/0270/3223/11, суд зазначає таке.

Так, обставиною, що викликала у сторони позивача сумнів в об'єктивності та неупередженості суду в даній адміністративній справі, є факт не допуску в судовому засіданні, призначеному на 17.08.2016 року ОСОБА_1 до участі у справі як представника ОСОБА_4

Надаючи оцінку доводам клопотання про відвід суду у частині вказаних мотивів, суд зазначає наступне.

В судове засідання призначене на 17.08.2016 року з метою представництва інтересів ОСОБА_4 прибув ОСОБА_1 Для підтвердження своїх повноважень представника ОСОБА_1 надав довіреність від 15.08.2016 року відповідно до якої, довіритель - ОСОБА_4, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, уповноважує представника - ОСОБА_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, представляти інтереси Довірителя та його особу з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних органах, громадських та інших органах та організаціях, незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності та перед їх посадовими та службовими особами, перед фізичними особами та суб'єктами підприємницької діяльності з питань реалізації та захисту законних прав, свобод та інтересів (в т.ч. процесуальних) Довірителя.

Судом оглянуто вказану довіреність та встановлено, що така посвідчена секретарем виконавчого комітету Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області (а.с. 134 т.2).

На переконання суду, вказана довіреність не є належним документом в підтвердження повноважень ОСОБА_1 як представника ОСОБА_4 із наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 58 КАС України повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю. Оригінали довіреностей або засвідчені підписом судді копії з них приєднуються судом до справи. Довіреність фізичної особи на ведення справи в адміністративному суді посвідчується нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності.

Згідно з ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до абз. 4 ч. 3 ст. 250 ЦК України довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами.

Згідно п. 2.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, у тексті довіреності мають бути зазначені місце і дата її складання (підписання), прізвища, імена, по батькові (повне найменування для юридичної особи), місце проживання (місцезнаходження - для юридичної особи) представника і особи, яку представляють, а в необхідних випадках і посади, які вони займають.

Натомість надана у судовому засіданні 17.08.2016 року ОСОБА_1 довіреність від 15.08.2016 року вказаним вимогам не відповідала. Так у цій довіреності не зазначено місце проживання особи, яка її видала (ОСОБА_4) Натомість у ній зазначено, що довіритель - ОСОБА_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, а уповноважена особа - ОСОБА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Із зазначеної у довіреності інформації суд дійшов висновку про відсутність підстав для посвідчення такої довіреності посадовою особою Сокілецької сільської ради, так як жодної вказівки у довіреності на проживання особи яка її видала у селі Сокілець (тобто у населеному пункті, де немає нотаріусів) немає.

Тому суд поставив під сумнів належність такої довіреності та відповідність її вимогам як ст. 58 КАС України так і ст. 250 ЦК України, оскільки довіреність посвідчена посадовою особою органу місцевого самоврядування (секретарем виконавчого комітету Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області) без зазначення інформації про те, що особа яка її надає проживає у вказаному населеному пункті.

Більше того, слід звернути увагу, що зареєстроване місце проживання довірителя, та місце проживання представника вказано у довіреності - АДРЕСА_1, тобто населений пункт, що є районним центром та у якому, згідно офіційної інформації, є нотаріуси.

Тому, ОСОБА_1 у судовому засіданні 17.08.2016 року не допущено до участі у справі як представника ОСОБА_4 та роз'яснено, що він вправі брати участь у справі в статусі представника за умови надання посвідченої нотаріусом довіреності, або надання доказу проживання довірителя у населеному пункті де посвідчено довіреність від 15.08.2016 року. У зв'язку із цим розгляд адміністративної справи відкладено на 05.09.2016 року.

У судовому засіданні 05.09.2016 року ОСОБА_1 надав суду нотаріально посвідчену довіреність, на підставі якої його допущено до участі у справі як представника позивача - ОСОБА_4 (а.с 143 т. 2).

Разом із тим, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, не погодившись із фактом не допуску у судовому засіданні 17.08.2016 року ОСОБА_1 до участі у справі як представника, подали із цих мотивів заяви про відвід, із доказом звернення до правоохоронних органів з приводу вказаного факту.

Суд констатує, що фактів упередженого ставлення до позивача чи його представника у судових засіданнях 17.08.2016 року та 05.09.2016 року не встановлено.

Однак, як встановлено із змісту заяв про відвід суду, додатку до заяв, та характеру поведінки представника позивача, в останнього, як і у позивача існують стійкі суб'єктивні сумніви у неупередженості суду. Тому з метою їх усунення, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяв про відвід суду в частині відведення головуючого судді Богоноса Михайла Богдановича від участі у розгляді справи № 2а/0270/3223/11.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КАС України, у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Як зазначалося, ст. 27 КАС України передбачає підстави для відводу сформованого складу суду по розгляду конкретної справи.

Згідно ч. 2 ст. 31 КАС України питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. Заява про відвід кільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів.

З аналізу вказаних вище норм, суд доходить висновку, що заява про відвід може заявлятися судді, кільком суддям або всьому складу суду, що розглядає справу. Проте, позивачем та його представником, крім відводу головуючого судді у справі, відвід заявлено всім суддям Вінницького окружного адміністративного суду які не входять до складу суду по розгляду справи № 2а/0270/3223/11, що є недопустимим.

Тому, надавши оцінку заявам в частині відводу всіх суддів Вінницького окружного адміністративного суду від розгляду справи № 2а/0270/3223/11, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Частиною 1 ст. 150 КАС України передбачено, що суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених цим Кодексом, а також у разі неможливості розгляду справи у зв'язку з необхідністю заміни судді (в результаті задоволення заяви про відвід чи з інших причин) або залучення до участі у справі інших осіб.

Тому, розгляд адміністративної справи № 2а/0270/3223/11 необхідно відкласти у зв'язку з необхідністю заміни головуючого судді у справі заява про відвід якого задоволена судом.

Керуючись ст. 27, 29, 31, 165, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

заяви про відвід судді по справі № 2а/0270/3223/11 задовольнити частково.

Відвести суддю Богоноса Михайла Богдановича від участі у розгляді справи № 2а/0270/3223/11.

У задоволенні заяв про відвід в частині відведення усіх інших суддів Вінницького окружного адміністративного суду від участі у розгляді справи № 2а/0270/3223/11 відмовити.

У зв'язку із необхідністю заміни судді, відкласти розгляд справи № 2а/0270/3223/11 на інший час та дату, про яку повідомити осіб, що беруть участь у справі додатково.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду , які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення

Суддя Богоніс Михайло Богданович