Справа № 820/2090/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

12 вересня 2016 р. Справа № 820/2090/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Кобилінської О.К.,

представника другого відповідача - Петришкевич Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Управління державної казначейської служби України у Фрунзенському районі м. Харкова Харківської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суми ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Управління державної казначейської служби України у Фрунзенському районі м. Харкова Харківської області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області щодо неподання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (П'ятдесят три тисячі триста тридцять дев'ять) гривень , четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (Сорок шість тисяч чотириста одинадцять ) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (Тридцять вісім тисяч дев'ятсот сорок чотири ) гривні, усього на суму 138694,00 (Сто тридцять вісім тисяч шістсот дев'яносто чотири) гривні;

- зобов'язати Східну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновки із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (П'ятдесят три тисячі триста тридцять дев'ять) гривень , четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (Сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (Тридцять вісім тисяч дев'ятсот сорок чотири ) гривні , усього на суму 138694,00 (Сто тридцять вісім тисяч шістсот дев'яносто чотири ) гривні.

- стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (П'ятдесят три тисячі триста тридцять дев'ять) гривень, четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (Сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (Тридцять вісім тисяч дев'ятсот сорок чотири грн.00 коп.), усього у розмірі 138694,00 (Сто тридцять вісім тисяч шістсот дев'яносто чотири) гривні.

- стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, пеню за порушення строків бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України на суму бюджетної заборгованості в розмірі 91034,22 (Дев'яносто одна тисяча тридцять чотири грн. 22 коп.).

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що Східною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області не виконуються рішення судів, які набрали законної сили, та бездіяльність Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області щодо неподання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету порушує її права. Зазначені обставини зумовили звернення підприємства позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача, Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на письмові заперечення, які надав до суду.

Представник відповідача, Управління державної казначейської служби України у Фрунзенському районі м. Харкова Харківської області, у судовому засіданні у вирішення спору залишив на розсуд суду.

Представник відповідача, Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином, про дату та час розгляд справи.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.11.2008 року позивачем подано декларацію з податку на додану вартість за 3 квартал 2008 року (№97292 від 10.11.2008 року) разом з заявою про бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 53339,0 грн.

У зв'язку з чим, податковою інспекцією проведено документальну невиїзну перевірку достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за 3-й квартал 2008 року за результатами якої складено акт від 08.12.2008 року № 3589/16-024/, яким встановлені порушення пп.7.4.1, п.7.4.4 п.7.4, п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого завищено бюджетне відшкодування за 3 квартал 2008 року на суму 53339 грн.; занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на суму 8094 грн.; використану суму ПДВ станом на 01.12.2008 року у розмірі 20977 грн.; завищено суму ПДВ у розмірі 46411 грн. за 3 кв. 2008 року, яка включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 22.2 декларації за 3 кв. 2008 року).

На підставі висновків акту перевірки податковою інспекцією прийняті податкові повідомлення - рішення №/0, №/0 від 12.12.2008 року.

Також ФОП ОСОБА_1 05.02.2009 року надала до відповідача 1 податкову декларацію з податку на додану вартість за 4 квартал 2008 року (вх. №130788), в якій заявлена сума відшкодування з Державного бюджету України з податку на додану вартість у розмірі 46411,00 грн.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що фахівцями контролюючого органу проведено документальну невиїзну камеральну перевірку достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за 4 квартал 2008 року, за результатами якої складено акт від 11.02.2009 року №407/16-024/, яким встановлено порушення п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого ФОП ОСОБА_1 завищено бюджетне відшкодування за 4 квартал 2008 року на суму 46411 грн.

На підставі висновків акту перевірки податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення - рішення №/0 від 04.03.2009 р.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2012 року (справа №2а-42730/09/2070) адміністративний позов ОСОБА_1 до Індустріальної міжрайонної Державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено частково

Скасовано податкове повідомлення-рішення №/0 від 12.12.2008 року, №/1 від 06.03.2009 року, №/2 від 29.05.2009 року про відмову у бюджетному відшкодуванні на суму 53 339,00 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 2098,00 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення №/0 від 12.12.2008 року, №/1 від 06.03.2009 року, №/2 від 29.05.2009 року про нарахування податку на додану вартість у розмірі 8094,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 1180,00 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення №/0 від 04 березня 2009 року, №/1 від 29.05.2009 року про відмову у бюджетному відшкодуванні на суму 46 411,00 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 722,3 грн. В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2012 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою до Індустріальної міжрайонної Державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.04.2013 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Індустріальної міжрайонної Державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2012 року відмовлено.

Таким чином, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2012 року набрала законної сили 15.10.2012 року.

Крім того, судом встановлено, що позивачем 14.09.2012 року подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період 9-й місяць 2012 року; звітний (податковий) період, за який виправляються помилки - 2 квартал 2010 року № з додатками. До вказаного уточнюючого розрахунку ФОП ОСОБА_1 додано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 38944,0 грн.

Фахівцями Індустріальної міжрайонної Державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби була проведена камеральна перевірка даних задекларованих в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за 2 квартал 2010 року №, в якому заявлена сума відшкодування з Державного бюджету України з податку на додану вартість у розмірі 38944,00 грн.

За результатами камеральної перевірки було складено акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за 2 квартал 2010 р. № 2294/17-109/ від 08.10.2012 р.

Згідно з висновками акта від 08.10.2012 р. №2294/17-109/ на підставі п.200.10 ст.200 Розділу V Податкового Кодексу України, з урахуванням результатів акту камеральної перевірки №457/07-024/ від 19.02.2012 р. та акту планової документальної виїзної перевірки №3676/17-211/ від 07.12.2011 р., перевіркою встановлено порушення п.п. 7.7.11 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та п. 200.5 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення р. 23, р. 23.1 у сумі 38944 грн. (завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, заявлену в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ за 2 квартал 2010 року), в результаті чого ФОП ОСОБА_1 не має права на отримання заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ 38944 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 08.10.2012 р. №2294/17-109/ Індустріальною міжрайонною Державною податковою інспекцією м. Харкова Харківської області Державної податкової служби прийнято податкове повідомлення - рішення № від 19.11.2012 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2013 року (справа №820/4773/13-а) адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення - задоволено у повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Індустріальної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова форми В3 № від 19.11.2012 р.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2013 року Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2013 року залишено без змін.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений ст. 200 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Приписів п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України вбачається, що в разі, якщо за результатами таких перевірок контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган надсилає платнику податків відповідне податкове повідомлення-рішення, зокрема, щодо заниження/перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування або про відмову в наданні бюджетного відшкодування.

Пунктом 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Протягом п'яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Відповідно до п. 200.17 ст. 200 Податкового кодексу України джерелом сплати бюджетного відшкодування (в тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України від 08 липня 2010 року №2456-VI при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України, діяльність якої спрямовується і координується через Міністра фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Зміст статті 25 Бюджетного кодексу України свідчить, що Державне казначейство здійснює безспірне списання з рахунків, на яких обліковуються гроші Державного бюджету та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийнято державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Відповідно до норм п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

З аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку про те, що у податкового органу виникає обов'язок протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання рішення суду, яке набрало законної сили, подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Проте, Східною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області не виконано вимоги чинного законодавства України.

Слід вказати, що позивач неодноразово зверталась до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області з проханням виконання рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що чинним законодавством України передбачено порядок бюджетного відшкодування та судом зобов'язано Східну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновки із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (П'ятдесят три тисячі триста тридцять дев'ять) гривень, четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (Сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (Тридцять вісім тисяч дев'ятсот сорок чотири ) гривні, усього на суму 138694,00 (Сто тридцять вісім тисяч шістсот дев'яносто чотири ) гривні.

Таким чином частина позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (П'ятдесят три тисячі триста тридцять дев'ять) гривень, четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (Сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (Тридцять вісім тисяч дев'ятсот сорок чотири грн.00 коп.), усього у розмірі 138694,00 (Сто тридцять вісім тисяч шістсот дев'яносто чотири) гривні, є передчасною та задоволенню не підлягає.

Щодо частини позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 пені за порушення строків бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України на суму бюджетної заборгованості в розмірі 91034,22 (дев'яносто одна тисяча тридцять чотири грн. 22 коп.), суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Суд зазначає, що оскільки в даному провадженні судовим розглядом було встановлено наявність у позивача права на бюджетне відшкодування та, як наслідок, зобов'язано контролюючий орган подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновки із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету, а також у відповідності до приписів п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України нарахування пені здійснюється включно по день погашення такої заборгованості, то питання стягнення пені, на думку суду, має розглядатися з врахуванням всіх аспектів захисту порушених прав позивача.

Проте суд зазначає, що непогашення або несвоєчасне погашення суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення пені, але на разі порушення строків бюджетного відшкодування з податку на додану вартість є триваючим до моменту повного погашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість.

З врахуванням зазначеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даної позовної вимоги позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Управління державної казначейської служби України у Фрунзенському районі м. Харкова Харківської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суми - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області щодо неподання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (П'ятдесят три тисячі триста тридцять дев'ять) гривень, четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (Сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (Тридцять вісім тисяч дев'ятсот сорок чотири) гривні, усього на суму 138694,00 (Сто тридцять вісім тисяч шістсот дев'яносто чотири) гривні.

Зобов'язати Східну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновки із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за третій квартал 2008 р. у сумі 53339,00 (П'ятдесят три тисячі триста тридцять дев'ять) гривень , четвертий квартал 2008 року в сумі 46411,00 (Сорок шість тисяч чотириста одинадцять) гривень та другий квартал 2010 р. у сумі 38944,00 (Тридцять вісім тисяч дев'ятсот сорок чотири ) гривні , усього на суму 138694,00 (Сто тридцять вісім тисяч шістсот дев'яносто чотири ) гривні.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1)на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37999628, банк отримувача - ГУДКCУ в Харківській області, код банку отримувача (МФО) - 851011, рахунок отримувача - 4011, код класифікації доходів бюджету - 22030001) витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 910 (дев'ятсот десять) грн 34 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 13 вересня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.