Справа № П/811/1246/15
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року Справа №П/811/1246/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Момонт Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до відповідача: Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення та вимоги.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася з позовом, у подальшому зменшеним, до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування:

- податкового повідомлення-рішення № від 21.10.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 162 528,72 грн., у тому числі 108 352,48 грн. основного платежу та 54 176,24 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в частині 160 646,43 грн., у тому числі 106 846,65 грн. основного платежу та 53 799,78 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-В 000521701 від 29.09.2014 р. у розмірі 32 266,52 грн. в частині 31 482,44 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій та донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.09.2014 р., яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 3 816,39 грн. в частині нарахованих 3 745,31 грн.

Ухвалою від 26.07.2016 р. допущено заміну відповідача Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на правонаступника - Кіровоградську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Кіровоградській області (а.с.250, Т.1).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що висновок про завищення витрат здійснено податковим органом без аналізу усіх первинних документів, які були надані під час перевірки.

Представником відповідача до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки перевіркою достовірності декларування витрат за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. встановлено їх завищення ФОП ОСОБА_2

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Відповідно до ухвали від 02.08.2016 р. розгляд справи проведено в порядку письмового провадження (а.с.9, Т.2).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 09.09.2014 р. по 22.09.2016 р. посадовою особою Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області на підставі наказу №1572 від 22.08.2014 р., відповідно до направлення №1371/00015022 від 09.09.2014 р. проведено документальну невиїзну планову документальну невиїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складено акт №726/11-23-17-01/ від 29.09.2014 р., висновками якого є порушення ФОП ОСОБА_2, на думку відповідача, зокрема:

- п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у зв'язку з чим донараховано ЄСВ в сумі 32 266,52 грн., у тому числі за 2011 рік - 18 885,86 грн., за 2012 рік - 6 289,47 грн., за 2013 рік - 7 091,19 грн.;

- п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 108 352,48 грн., у тому числі за 2012 рік - 76 381,56 грн., за 2013 рік - 31 970,92 грн. (а.с.6-24, Т.1).

На підставі акта перевірки Кіровоградською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області винесено:

- податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 162 528,72 грн., у тому числі 108 352,48 грн. основного платежу та 54 176,24 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.25, Т.1);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-В 000521701 від 29.09.2014 р. на суму 32 266,52 грн. (а.с.26, Т.1);

- рішення № про застосування штрафних санкцій та донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.09.2014 р., яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 3 816,39 грн. (а.с.27, Т.1).

Як встановлено судом, оскаржувані рішення податкове повідомлення-№ від 21.10.2014 р. винесено податковим органом внаслідок завищення витрат на загальну суму 714 922,82 грн., в тому числі за 2012 рік на суму 480 915,03 грн., за 2013 рік на суму 234 007,79 грн.

Так, у період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. ФОП ОСОБА_2, перебуваючи на загальній системі оподаткування, здійснювала роздрібну торгівлю продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; надавала в оренду нерухоме майно (а.с.7, зі зворотного боку, Т.1).

З огляду на п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно з п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

З огляду на зміст пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування та витрати банківських установ.

За правилами пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Так, в акті №726/11-23-17-01/ від 29.09.2014 р. зазначено, що ФОП ОСОБА_2 віднесено до складу витрат залишки не реалізованого товару в сумі 714 922,82 грн., у тому числі за 2012 рік - 480 915,03 грн., за 2013 рік - 234 007,79 грн. (а.с.14, Т.1).

Натомість висновком експерта №29/1 судово-економічної експертизи від 30.06.2016 р. на підставі досліджених первинних документів встановлено завищення ФОП ОСОБА_2 валових витрат на суму 10 038,83 грн., у тому числі за 2012 рік - 8 195,46 грн., за 2013 рік - 1 843,37 грн. (а.с.203-211, Т.1).

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт завищення ФОП ОСОБА_2 валових витрат на суму 10 038,83 грн., у тому числі за 2012 рік - 8 195,46 грн., за 2013 рік - 1 843,37 грн., то сума чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_2 становить за 2012 рік 22 028,31 грн. (2 227 716,66 грн. - 2 205 688,35 грн.), за 2013 рік - 5 086,73 грн. (665 134,26 грн. - 660 047,53 грн.).

Таким чином, сума податку на доходи фізичних осіб обрахована за ставками встановленими п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України становила в 2012 році 3 530,21 грн. ((10730,00 грн. х 15%) + (11 298,31 грн. х 17%)), у 2013 році - 763,01 грн. (5 086,73 грн. х 15%).

Водночас перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 у перевіряємому періоді придбавалися патенти, зокрема, у 2012 році на суму 5 150,40 грн., у 2013 році на суму 5 609,00 грн. (а.с.14, зі зворотного боку, Т.1). Тобто ФОП ОСОБА_2 у 2012 та 2013 роках була платником збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності відповідно до ст.267 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

З огляду на пп.177.5.3 п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України. у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати.

Отже, сума податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік підлягає зменшенню на суму плати за торгові патенти.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податковим органом безпідставно донараховано ФОП ОСОБА_2 грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 108 352,48 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 54 176,24 грн., оскільки матеріалами справи не підтверджено факту заниження позивачем сплати податку на доходи фізичних осіб за 2012 та 2013 роки.

З огляду на викладене, беручи до уваги ч.2 ст.11 КАС України, з метою повного та всебічного захисту прав ФОП ОСОБА_2 суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 162 528,72 грн., у тому числі 108 352,48 грн. основного платежу та 54 176,24 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) підлягає визнанню протиправним та скасуванню у повному обсязі.

Окрім того, з огляду на висновки податкового органу про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу у 2011 році на суму 441 557,17 грн., у 2012 році на суму 480 915,03 грн., за 2013 рік - 234 007,79 грн. (а.с.16, Т.1) Кіровоградською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області донараховано ФОП ОСОБА_2 єдиний соціальний внесок у розмірі 32 266,52 (а.с.26, Т.1), у зв'язку з чим винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 29.09.2014 р., яким застосовано штрафні санкції в розмірі 3 816,39 грн. (а.с.27, Т.1).

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VI (далі за текстом - Закон), у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

З огляду на зміст п.2 ч.1 ст.7 Закону, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

З огляду на п.4 ч.4 ст.1 Закону, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

При цьому відповідно до ст.21 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» від 23.12.2010 р. №2857-VI прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня - 941 гривня, з 1 квітня - 960 гривень, з 1 жовтня - 985 гривень, з 1 грудня - 1004 гривні.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011 р. №4282-VI прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня - 1073 гривні, з 1 квітня - 1094 гривні, з 1 липня - 1102 гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривні.

З огляду на ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 р. №5515-VI прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень.

Відповідно до п.10 Розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. №449 (далі за текстом - Інструкція) обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів документальної перевірки правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску, звітності, що подається платниками до органу доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Згідно з абз.2 - 4 п.2 розділу VI Інструкції у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

На підставі абз.1 ч.4 ст.25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З огляду на абз.2 п.3 розділу VI Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів.

При цьому відповідно до абз.5 розділу VI Інструкції у випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Згідно з абз.4 ч.4 ст.25 Закону у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до змісту п.3 ч.11 ст.25 Закону, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до ч.14 ст.25 Закону про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Частиною 1 статті 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд враховує, що позивачем не надано до суду доказів, які б спростовували висновки податкового органу, викладені в акті №726/11-23-17-01/ від 29.09.2014 р., щодо заниження суми чистого доходу за 2011 рік у розмірі 441 557,17 грн., а тому відповідачем правомірно донараховано ФОП ОСОБА_2 єдиний соціальний внесок за 2011 рік у сумі 18 885,86 грн. (54 426,10 грн. (із врахуванням максимальної величини та сум на яких позивачем нараховано ЄСВ) х 34,7%).

Окрім того, оскільки судом встановлено, що розмір чистого доходу ФОП ОСОБА_2 у 2012 році становив 22 028,31 грн., натомість податковим органом з урахуванням максимальної величини та сум на яких позивачем нараховано ЄСВ, єдиний соціальний внесок нараховано на суму 18 125,26 грн., то вимога в частині донарахованого ЄСВ за 2012 рік у розмірі 6 289,47 грн. (18 125,26 грн. х 34,7%) є правомірною.

Також зважаючи на те, що розмір чистого доходу позивача за 2013 рік становив 5 086,73 грн., при цьому на суму 270,28 грн. ФОП ОСОБА_2 нараховувалося ЄСВ, то донарахуванню підлягає єдиний соціальний внесок за 2013 рік у розмірі 1 671,31 грн. ((5 086,73 грн. - 270,28 грн.) х 34,7%).

При цьому суд враховує, що позивачем до матеріалів справи подано розрахунок зобов'язань ФОП ОСОБА_2 з ЄСВ за 2012 та 2013 роки у яких розмір ЄСВ, що підлягає сплаті визначено з розрахунку лише за один місяць, а не за рік та без врахування сум на які уже здійснювалося нарахування ЄСВ (а.с.7-8, Т.2).

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною і скасування вимоги №Ф-В 000521701 від 29.09.2014 р. підлягають задоволенню в частині нарахованого єдиного соціального внеску за 2013 рік в сумі 5 419,88 грн. Натомість позовні вимоги в частині нарахованих сум єдиного внеску за 2011 рік у розмірі 18 885,86 грн., за 2012 рік - 6 289,47 грн., за 2013 рік - 1 671,31 грн. задоволенню не підлягають.

Окрім того, відповідно до п.3 ч.11 ст.25 Закону підлягали нарахуванню ФОП ОСОБА_2 штрафні санкції за 2011 рік у розмірі 2 832,88 грн. (18 885,86 грн. х 5% х 3 періоди), за 2012 рік - 628,95 грн. (6 289,47 грн. х 5% х 2 періоди), за 2013 рік - 83,57 грн. (1 671,31 грн. х 5% х 1 період).

За таких умов суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення № від 29.09.2014 р. підлягає задоволенню в частині штрафних санкцій у розмірі 270,99 грн. (3 816,39 грн. - 2 832,88 грн. - 284,38 грн. - 31,98 грн.).

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ч.1, п.3 ч.3 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Позивачем у справі понесені витрати з оплати проведення судової експертизи в розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується копією квитанції №552 від 05.01.2016 р. (а.с.162).

З огляду на ч.5 ст.92 КАС України граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп.2 п.5 додатку до постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27.04.2006 р. №590 витрати пов'язані з проведенням судової експертизи не можуть перевищувати нормативну вартість проведення відповідних видів судової експертизи у науково-дослідних установах Мін'юсту.

Окрім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 397,23 грн. (а.с.2).

З огляду на викладене, підлягають присудженню ФОП ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області документально підтверджені судові витрати понесені позивачем пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 17 517,14 грн., у тому числі судовий збір - 341,14 грн. (397,23 х 85,88%) та витрати з оплати проведення судової експертизи - 17 176,00 грн. (20 000,00 грн. х 85,88%).

Керуючись ст.ст.86, 94, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21 жовтня 2014 року, винесене Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 162 528,72 грн., у тому числі 108 352,48 грн. основного платежу та 54 176,24 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

3. Визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-В 000521701 від 29 вересня 2014 року, винесену Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, в частині нарахованого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 єдиного соціального внеску за 2013 рік у сумі 5 419,88 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій та донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29 вересня 2014 року, винесене Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, в частині застосованих до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних санкцій у розмірі 270,99 грн.

5. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Присудити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, ід. код НОМЕР_1 (25000, АДРЕСА_1) судові витрати у розмірі 17 517,14 грн. (сімнадцять тисяч п'ятсот сімнадцять грн. 14 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Г.М. Момонт