Справа № 805/2372/16-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 р. Справа №805/2372/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кірієнко В.О.,

при секретарі Шерстюк Н.А.,

за участю представників сторін

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання недійсною індивідуальну податкову консультацію від 17.06.2016року за №3339/10/05-99-12-04-13-4, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс», звернувся з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання недійсною індивідуальну податкову консультацію від 17.06.2016року за №3339/10/05-99-12-04-13-4.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у звязку з тим, що м. Марїнку включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, з метою отримання консультації з питань практичного застосування ст.1 ст.6 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02.09.2014 року № 1669-VII (далі Закон № 1669) та керуючись п.п.14.1.172 п. 14.1. ст.14, ст. 52 Податкового кодексу України (далі - ПК України) позивач звернувся до відповідача за наданням індивідуальної податкової консультації у письмовій формі з питань звільнення від сплати орендної плати за договором оренди землі від 13.04.2010 року. Податковим органом було надано податкову консультацію у листі № 15-202-15 від 30.05.2016 року відповідно до якої розяснено, що на теперішній час не розроблено порядок застосування вказаних у ст.6 Закону № 1669 пільг, а також не внесено відповідних змін до ПК України.

Вважає зазначену індивідуальну податкову консультацію протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки нормами Закону № 1669 передбачені пільги щодо земельного податку, що сплачується на території проведення АТО, крім того Закон № 1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах, тому його застосування не ставиться у залежність віднесення відповідних змін до Податкового кодексу України. Представник позивача на позовних вимогах наполягав, просив визнати недійсною індивідуальну податкову консультацію від 17.06.2016року за №3339/10/05-99-12-04-13-4.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що нормами податкового кодексу не передбачені пільги зі сплати орендної плати за землю, в тому числі за земельні ділянки, розташовані на території АТО та звільнення від подання податкових декларацій з плати за землю, у відповідності до чого індивідуальна податкова консультація відповідає нормам чинного законодавства у відповідності до чого є правомірною. З огляду на зазначене просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» (, 85672, с. Павлівка, Марїнського району, вул. Центральна, буд.84) є юридичною особою, що підтверджується Витягом з ЄДР.

Відповідач, Головне управління ДФС у Донецькій області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем з метою отримання консультації з питань практичного застосування ст.ст.1,6 Закону № 1669 було здійснено звернення до відповідача за наданням індивідуальної податкової консультації у письмовій формі з питань звільнення від сплати орендної плати за договором оренди землі від 13.04.2010року (а.с.8-9).

Головним управлінням ДФС у Донецькій області було надано податкову консультацію у листі № 15-202-15 від 30.05.2016 року відповідно до якої розяснено, що на теперішній час не розроблено порядок застосування вказаних у ст.6 Закону № 1669 пільг, а також не внесено відповідних змін до ПК України. Також, зазначено, що відповідно до ст.5 ПК України якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням Податкового кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення Податкового Кодексу України (а.с.10-11).

Також, з матеріалів справи вбачається, що згідно договору оренди земельної ділянки від 13.04.2010 року укладеного між Марїнською міською радою та позивачем, ТОВ «Агрофірма «Агротіс» передано в оренду земельну ділянку площею 1,8455 га розташованої за адресою: вул. Ворошилова, буд.34, м. Марїнка, що не є спірним в цій справі.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно з п. 52.1, 52.3 та 52.4 ст. ст. 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обовязково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Відповідно до п. 53.3 ст. 53 ПК України, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів із дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобовязані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Відповідач в обґрунтування своєї правової позиції посилається на відсутність внесення змін до Податкового кодексу України, які б надавали платнику податків ТОВ «Агрофірма «Агротіс» пільги щодо сплати орендної плати за землю, в тому числі і за земельні ділянки, розташовані на території проведення антитерористичної операції.

Проте, суд не погоджується із зазначеними висновками з огляду на наступне.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачений обов'язок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Землекористувачі відповідно до пункт "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу України зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 269 ПК України платниками плати за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно з положеннями ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 Податкового кодексу України.

Згідно стю 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до стю 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України, встановлено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельної ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Однак, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Законом № 1669 визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Абзацом 1 статті 2 Закону № 1669 визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, затверджується Кабінетом Міністрів України, відповідно до вимог п. 5 ст. 11 Закону № 1669.

Остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, буде затверджено у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції (абз. 3 п. 5 ст. 11 Закону № 1669).

Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р від 30.10.2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Тобто, зазначене розпорядження Кабінету Міністрів України було чинним та не скасовувалось, дія якого лише була зупинена на відповідний час.

02.12.2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України. Зазначене розпорядження опубліковано 08.12.2015 року на єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України Урядовий портал.

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р до зазначених населених пунктів належить м. Марїнка.

Відповідно до ст. 6 Закону №1669 встановлено під час проведення антитерористичної операції звільнено субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Приписами ст. 7 Закону №1669 скасовується на період проведення антитерористичної операції орендна плата за користування державним та комунальним майном субєктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Також, суд зауважує, що основною задачею Закону №1669, є, зокрема, забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

Водночас, ч. 3 ст. 11 Закону №1669 передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

З огляду на викладене, на позивача розповсюджуються норми ст.ст. 6, 7 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції в частині звільнення від виконання своїх обов'язків як суб'єкта господарювання, який знаходиться на території проведення антитерористичної операції, з 14 квітня 2014 року щодо сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, орендної плати за користування державним та комунальним майном.

Крім того, суд зазначає що відповідачем при наданні спірної індивідуальної податкової консультації не надано відповіді на постановлені позивачем запитання щодо застосування норм діючого законодавства, а лише наведено субєктивне тлумачення приписів Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та Податкового кодексу України без конкретизації дії зазначених норм до позивача.

Окрім іншого, позивачем було надано до суду та відповідачу під час звернення з письмовою вимогою про надання індивідуальної податкової консультації сертифікат Торгово-промислової палати України за №991 від 14.10.2014року, яким засвідчено настання обставин непереборної сили для позивача з 01.08.2014року (а.с.12).

Відповідно до ст.10 Закону №1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкова консультація, надана відповідачем, прийнята не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття, без дотриманням принципу рівності перед законом, необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця податкова консультація, з огляду на зазначене вона є протиправною.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання недійсною індивідуальну податкову консультацію від 17.06.2016року за №3339/10/05-99-12-04-13-4 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. 2, ст. 7 - 15, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122 - 154, ст. 158 - 163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання недійсною індивідуальну податкову консультацію від 17.06.2016року за №3339/10/05-99-12-04-13-4 задовольнити.

Визнати недійсною індивідуальну податкову консультацію Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області від 17.06.2016року за №3339/10/05-99-12-04-13-4.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» судові витрати в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім )грн.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 13.09.2016 року.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14.09.2016 року.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кірієнко В.О.