Справа № 462/7905/15-а
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 р. Справа № 876/3828/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

за участю представника позивача Нездійминоги А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у адміністративній справі №462/7905/15-а за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 треті особи Департамент економічної політики Львівської міської ради, Львівський міський відділ ДУ «Львівський обласний лабораторний центр» Держсанепідслужби України про обмеження режиму роботи суб'єкта підприємницької діяльності,-

В С Т А Н О В И В :

Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду із вищевказаним адміністративним позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 треті особи Департамент економічної політики Львівської міської ради, Львівський міський відділ ДУ «Львівський обласний лабораторний центр» Держсанепідслужби України, в якому просить зобов'язати ФОП ОСОБА_2 обмежити діяльність у супермаркеті «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1 з 08:00 год. до 22:00 год.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року. В задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Відповідач та треті особи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 09.04.2015 року Департаментом економічної політики скеровано лист №23-вих-286 ФО-П ОСОБА_2 про зобов'язання привести діяльність закладу до норм чинного законодавства, дотримуватись Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту населення від впливу шуму», а саме не допускати перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, дотримуватись громадського порядку та встановити і погодити у департаменті економічної політики режим роботи до 22-00 год.

18.06.2015 року Львівським міським відділом ДУ «ЛОЛЦ ДСЕС України» складено Протокол №73 проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку, проведено дослідження в СМ «ІНФОРМАЦІЯ_1», кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» - вихід на терасу, вікно по продажу фаст-фудів «ІНФОРМАЦІЯ_3», АДРЕСА_1. У висновку протоколу зареєстровані перевищення еквівалентних рівнів шуму від роботи комплексу СМ «ІНФОРМАЦІЯ_1», кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» (вихід на терасу) та закладу громадського харчування по продажу фаст-фудів «ІНФОРМАЦІЯ_3», що працюють цілодобово на 5-9 дБ(а) згідно вимог СН 3077-84.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що позивач помилився в обраному способі захисту, оскільки нормами КАС України, не передбачено заявленого способу захисту до відповідача, що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог повністю.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставина справи.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані:

здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами;

забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами;

вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об'єкти):

1) жилих будинків і прибудинкових територіях;

2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури;

3) готелів і гуртожитків;

4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу;

5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди;

6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Шум на захищених об'єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об'єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Сільські, селищні, міські ради затверджують правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, якими з урахуванням особливостей окремих територій (курортні, лікувально-оздоровчі, рекреаційні, заповідні тощо) установлюються заборони та обмеження щодо певних видів діяльності, що супроводжуються утворенням шуму, а також установлюється порядок проведення салютів, феєрверків, інших заходів із використанням вибухових речовин і піротехнічних засобів.

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку.

Відповідно до п.п. 4 п. б ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

Згідно ч. 3 ст. 6 КАС України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

З матеріалів справи видно, що позивач звернувся із позовом, в якому просить зобов'язати ФОП ОСОБА_2 обмежити діяльність у супермаркеті «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1. з 08:00 год. до 22:00 год., з підстав систематичних надходжень скарг мешканців які проживають за адресою АДРЕСА_2., щодо незручностей у проживанні через діяльність супермаркету «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме надходження шуму у нічний час доби від озвучення закладу та порушенням громадського порядку під час роботи закладу.

Однак з аналізу вищевказаних норм статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог) не вбачається повноважень органу місцевого самоврядування (виконавчого органу міської ради) на звернення до суду із вимогою обмежити режим роботи супермаркету «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Згідно частини четвертої статті 50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

У цій нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що посадові особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради встановивши порушення відповідачем вимог Закону, зокрема норм Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» (перевищення рівня шуму), не звертались із відповідними листами до головного державного санітарного лікаря м. Львова (його заступника), який у межах повноважень наданих йому Законом мав здійснити відповідні заходи реагування щодо припинення порушень санітарного законодавства.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернувшись до суду із позовними вимогами обмежити діяльність у супермаркеті «ІНФОРМАЦІЯ_1» вийшла за межі наданих їй повноважень як органу місцевого самоврядування.

Вказана позиція узгоджується із позицією Верховного суду України викладеною у Постанові Верховного суду України від 22.09.2015 року по справі № 21-2209а15.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у адміністративній справі №462/7905/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 13.09.2016р.