Справа № 826/2767/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/2767/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 вересня 2016 року письмове провадження № 826/2767/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Крименерго»

до

Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників

про

визнання протиправними дій,

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Крименерго» (надалі по тексту - позивач або ПАТ «ДТЕК Крименерго») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (надалі по тексту - відповідач), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо автоматичного погашення 19.11.2015 податкового боргу ПАТ «ДТЕК Крименерго» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Під час розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з огляду на доводи, викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на письмові заперечення, приєднані до матеріалів справи.

Сторонами заявлено спільне клопотання про розгляд справи за їх відсутності на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив:

На зазначену суму, рішенням №43 про розстрочення грошових зобов’язань від 30.07.2014 ДФС України та договором про розстрочення грошових зобов’язань від 02.09.2014 №19, укладеним між ДФС України та позивачем, надано позивачу розстрочення сплати грошових зобов’язань під проценти за грошовими зобов’язаннями за основним платежем з ПДВ у розмірі 29 780 475,09 грн. на період з 30.07.2014 по 30.10.2014 рівними частками по 9 926 825,03 грн. у термін 29.09.2014, 30.09.2014 та 30.10.2014.

На зазначену суму, рішенням №50 про розстрочення грошових зобов’язань від 29.08.2014 ДФС України та договором про розстрочення грошових зобов’язань від 19.09.2014 №22, укладеним між ДФС України та позивачем, надано позивачу розстрочення сплати грошових зобов’язань під проценти за грошовими зобов’язаннями за основним платежем з ПДВ у розмірі 58 250 094,00 грн. на період з 30.08.2014 по 29.12.2014 рівними частками по 14 562 523,50 грн. у термін 30.09.2014, 30.10.2014, 28.11.2014 та 29.12.2014.

Листами від 29.09.2014 №К04-634-6157, та заявою від 20.11.2015 №01-01/64 щодо списання безнадійного податкового боргу, позивач звертався до відповідача про списання сум розстрочених грошових зобов’язань на підставі підпункту а) п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» за №1636-VII та висновку від 19.05.2014 №1250/05-4 про настання обставин непереборної сили з 30.04.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов’язкових платежів.

Сертифікатом №3368 від 23.02.2015 Торгово-промислової палати України засвідчені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зокрема: експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, протиправні дії третіх осіб, захоплення 21.01.2015 підприємства (адміністративна будівля за адресою: м. Сімферополь, вул. Гаспринського, 9, всі структурні підрозділи), та його майна групою озброєних осіб на території Автономної Республіки Крим.

У судовому засіданні відповідач надав пояснення, що самостійно погашений відповідачем податковий борг складається з сум розстрочених грошових зобов’язань з ПДВ за червень та липень 2014 року у розмірі 88 030 569,09 грн. та нарахованих процентів і пені у розмірі 3 315 794,25 грн. за період несплати розстрочених сум грошових зобов’язань.

Також, відповідач зазначив у своєму листі, що станом на 04.12.2015 відсутні законодавчі підстави для списання безнадійного податкового боргу ПАТ «ДТЕК Крименерго», зазначеного у заяві від 20.11.2015 №01-01/64.

Не погоджуючись з обґрунтованістю зазначених доводів контролюючого органу та, як наслідок, правомірністю вчинених дій відповідачем, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 КАС України надані сторонами докази та пояснення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено в п. 100.2 ст. 100 Податкового кодексу України, платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України (п. 100.1 ст. 100 Податкового кодексу України).

Так, за загальним правилом п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Податковим кодексом України. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За змістом пп. 14.1.39 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов'язання це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, визначено, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В червні - серпні 2014 р. оподаткування юридичних осіб, які проводили свою діяльність на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим здійснювалось на загальних підставах, тому позивач був зобов’язаний декларувати свої зобов’язання з ПДВ, оскільки, положеннями пп. 16.1.2 - 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, визначено, що платник податків зобов'язаний, зокрема вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

За ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15.09.2015 №685-VIII, що набрав чинності з 09.10.2015).

У березні 2014 році мали місце події, пов'язані із тимчасовою окупацією території Автономної Республіки Крим з боку РФ.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території визначаються законом.

З метою вирішення питань пов’язаних з тимчасовою окупованою територією, 12.08.2014 Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» за №1636-VII (далі – Закон №1636), який є спеціальним законом, що визначає особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України згідно із ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», створює вільну економічну зону «Крим» (далі - ВЕЗ «Крим»), та врегульовує інші аспекти правових відносин між фізичними і юридичними особами, які знаходяться на тимчасово окупованій території або за її межами.

За змістом п. 1 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №1636, цей закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Офіційне опублікування цього закону відбулося 26.09.2014 в газеті «Голос України» у вересні 2014 року, випуск №184, та, як наслідок, Закон №1636 набрав чинності 27.09.2014.

Відповідно до пп. а) п. 15.1 ст. 15 Закону №1636, будь-якій юридичній особі - резиденту України, яка змінює (змінила) своє місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України - списується податковий борг, суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань за будь-якими податками (зборами, обов'язковими платежами), що виникли з моменту тимчасової окупації.

До платників податків, які станом на початок тимчасової окупації мали місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, починаючи з 1 числа місяця, на який припадає початок тимчасової окупації, не застосовуються фінансові санкції, штрафні санкції та пеня за порушення порядку подання, обчислення, правильності заповнення податкових декларацій та повноти сплати сум податків і зборів, допущені під час здійснення господарської діяльності на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя.

Нормою п. 12.1 ст. 12 Закону №1636 (скасована з 09.10.2015 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15.09.2015 №685-VIII) визначено, що початком тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя вважається дата набрання чинності Резолюцією №68/262 Сесії Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй від 27 березня 2014 року про підтримку територіальної цілісності України, тобто з 27.03.2014.

Як вже зазначалось, з 09.10.2015 законодавець змінив момент початку тимчасової окупації та визначив його з 20.02.2014 за ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Суд зауважує, що незалежно від зміни законодавцем моменту початку тимчасової окупації, виникнення податкового боргу, розстрочення (відстрочення) суми грошових зобов'язань та зміна місцезнаходження позивача з тимчасово окупованої території на іншу територію України відбулося в період окупації території Автономної Республіки Крим.

Аналізуючи положення вищенаведених правових норм, головними умовами для списання податкового боргу, суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань юридичній особі - резиденту України, яка змінює (змінила) своє місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України, є: 1) зміна місцезнаходження платником податків з тимчасово окупованої території на іншу територію України та 2) виникнення податкового боргу, розстрочення (відстрочення) суми грошових зобов'язань з моменту тимчасової окупації.

Зміна місцезнаходження платника податків з тимчасово окупованої території на іншу територію України після моменту тимчасової окупації є достатньою підставою для списання податкового боргу, суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань і чинним законодавством не вимагається як обов'язкова умова для такого списання перевезення платником податків обладнання та матеріальних активів з окупованої території.

Позивачем виконано умови для списання податкового боргу, суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань з моменту тимчасової окупації, а саме, змінено своє місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України. На підтвердження зміни свого місцезнаходження позивачем надано суду статут, затверджений протоколом Річних Загальних зборів акціонерів ПАТ «ДТЕК Крименерго» від 25.06.2012, зміни до статуту, затверджені протоколом позачергових Загальних зборів ПАТ «ДТЕК Крименерго» від №2/2014 від 22.05.2014, протоколом №2/2014 позачергових Загальних зборів ПАТ «ДТЕК Крименерго» від 22.05.2014, протоколом №17 засідання Наглядової ради ПАТ «ДТЕК Крименерго» від 22.05.2014 та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, суд приходить до висновку, що з 27.09.2014 списуються суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань з ПДВ у розмірі 88 030 569,09 грн., які виникли після початку тимчасової окупації на підставі рішень ДФС з відповідними процентами і пенею у розмірі 3 315 794,25 грн., у зв’язку зі зміною позивачем місцезнаходження з окупованої території та територію України.

Посилання відповідача на необхідність перенесення платником бізнесу (основних та оборотних засобів, виробничих активів, працівників тощо) як на обов'язкову умову для списання податкового боргу є немотивованими, позаяк такої вимоги п.15.1 ст. 15 Закону №1636 не містить. До того ж, слід зазначити, що у чинному законодавстві України відсутнє нормативне визначення поняття бізнесу, а тому здійснене відповідачем тлумачення назви ст. 15 Закону №1636 «Евакуація бізнесу з тимчасово окупованої території України» є довільним та не може слугувати підставою для виникнення у платника податків додаткового обов'язку.

Таким чином, дії відповідача, щодо автоматичного погашення 19.11.2015 податкового боргу з ПДВ є протиправними, оскільки з 27.09.2014 списуються суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань з ПДВ у розмірі 88 030 569,09 грн. з відповідними процентами і пенею у розмірі 3 315 794,25 грн. на підставі п. 15.1 ст. 15 Закону №1636 та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України». Також, на підставі цієї норми виключається застосування до позивача відповідних процентів і пені. Внаслідок чого відповідач не мав право на автоматичне погашення 19.11.2015 податкового боргу ПАТ «ДТЕК Крименерго» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо автоматичного погашення 19.11.2015 податкового боргу ПАТ «ДТЕК Крименерго» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності вчинених ним дій з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 69, 122, 158-163, 254, 255 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Крименерго» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо автоматичного погашення 19.11.2015 р. податкового боргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Крименерго» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

3. Судові витрати в сумі 1 378,00 грн. присудити на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Крименерго» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Суддя Р.О. Арсірій