Справа № 335/9196/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9196/16-а 2-а/335/312/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року м. Запоріжжя

м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Кудряшовій Ю.І.

за участю: позивача: ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача: патрульного поліції Сущий В.В.

третьої особи Назаренка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Сущого Владислава Вікторовича, третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення 04.08.2016 року АР№ 092767, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 04.08.2016 року АР № 092767, в обґрунтування якого зазначив наступне.

04 серпня 2016 року, ОСОБА_1, керуючи автомобілем FORD TRANSIT д/н НОМЕР_2 в м. Запоріжжя по вул. Запорізькій, приблизно за 20 метрів до перехрестя з пр. Соборним зупинився за автомобілем, який як йому здалося, стояв на перехресті чекаючи на зелене світло світлофора для виїзду на пр. Соборний, оскільки зупинка в даному місці заборонена дорожнім знаком 3.34, а автомобіль стояв на дорозі без аварійної сигналізації. Однак біля цього автомобіля він помітив інспекторів патрульної поліції та одразу після цього я ввімкнув лівий поворот для того, щоб об'їхати даний транспортний засіб та продовжити рух, але здійснюючи об'їзд даного автомобіля, він був зупинений інспектором патрульної поліції м. Запоріжжя, який пояснив, що він начебто скоїв адміністративне правопорушення порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 Зупинка заборонена» та попросив передати йому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу . Враховуючи той факт, що інспектор поліції зупинив його посеред проїжджої частини дороги (на момент зупинки, автомобіль та автомобіль, який був припаркований з порушенням правил зупинки займали всю проїжджу частину дороги), позивач попросив інспектора спочатку надати можливість прибрати автомобіль з проїжджої частини) для того щоб не створювати мрійної ситуації на дорозі, на що інспектор поліції начебто погодився. Але після того, як позивач прибрав автомобіль з дороги в місце на яке вказав інспектор який не зупинив. Він вийшов дізнатись яке саме правопорушення скоїв , однак інспектор поліції Сущий В.В. вже складав на моє ім'я постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення п.15.9, п.15.10 Правил дорожнього руху. Позивач не погодився із висновками інспектора поліції, оскільки я взагалі не збирався зупинятись в тому місці, а зупинився та припаркував свій автомобіль на вимогу, та за вказівкою інспектора поліції. Однак інспектор проігнорував вимоги про припинення складання постанови.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову АР №092767 від 04.08.2016 року та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у адміністративному позові, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні поліцейський Сущий В.В. заперечував проти позову у повному обсязі, надав суду письмові пояснення, диск із фіксацією нагрудною камерою та пояснив, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

У судовому засіданні представник Управління патрульної поліції національної поліції України проти задоволення позову заперечує, зазначаючи його безпідставність.

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача, відповідача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, дослідивши відеозапис наданий відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення від 04.08.2016 року серії АР № 04.08.2016 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 04.08.2016 року керуючи транспортним засобом марки FORD TRANSIT д/н НОМЕР_2 в м. Запоріжжя пр. Соборний, 89 здійснив стоянку на тротуарі, де для руху пішоходів залишилось менше 2 метрів та стоянку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги п. 15.9., 15.10 та 15.10.в ПДР. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 255,00 грн.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З оглянутого у судовому засіданні диску із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 здійснив стоянку дійсно на тротуарі, де для руху пішоходів залишилось менше 2 метрів та стоянку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, однак вказана зупинка була вимушеною, з метою не допустити наїзд на поліцейського, який з'явився раптово перед автомобілем позивача, який рухався на парковку кафе «Луізіана» і за вказівкою працівників поліції позивач вийшов з автомобіля у тому ж самому місці, де був зупинений працівниками поліції, так як рухатися далі не міг через перебування перед капотом його автомобіля поліцейського.

Враховуючи наведене суд вважає встановленим той факт, що під час здійснення зупинки у забороненому місці позивач по справі ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності.

Статтею 17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, що призвело до необґрунтованого винесення постанови та притягнення до адміністративної відповідальності Позивача.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, постанови суду, оскільки відповідачем останні не спростовані, відповідач не довів належними в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються і повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії, бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач, їх не спростує, суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи позивача, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то така вимога задоволеною бути не може, оскільки відповідно до ст. 247 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд, який перевіряє на правомірність винесену таким органом постанову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 69, 71, 86, 102, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Сущого Владислава Вікторовича, третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення 04.08.2016 року АР№ 092767- задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 04 серпня 2016 року серія АР №092767, яка винесена інспектором роти 3 батальйону 2 УПП у м. Запоріжжя ДПП рядовим поліції Сущим Владиславом Вікторовичем щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В решті частині вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя : Ю.В. Апаллонова