Справа № 804/16967/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 року м. Київ К/800/25085/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року

у справі № 804/16967/14

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (далі - УПФУ) в жовтні 2014 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі (далі - Відділення виконавчої дирекції Фонду), в якому просило стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем у зв'язку виплатою пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в розмірі 11166,60 грн. ОСОБА_2 за період з листопада 2002 року по листопад 2013 року включно.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року позов задоволено, стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду витрати, понесені УПФУ у зв'язку з виплатою пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання у розмірі 11166,60 грн. ОСОБА_2 за період з листопада 2002 року по листопад 2013 року включно.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що суд апеляційної інстанції помилково дійшов висновку про те, що УПФУ була пред'явлена неналежна до відшкодування сума виплаченої пенсії та некоректно зазначив, що позивачем не доведено факт непрацездатності ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ і отримує пенсію по втраті годувальника, раніше призначену (з 12 листопада 2002 року) її матері - ОСОБА_4 на неповнолітню дитину, що перебувала на утриманні померлого ОСОБА_3, у зв'язку із досягненням ОСОБА_2 повноліття.

Відповідно до розпорядження УПФУ № 156693 від 17 жовтня 2013 року УПФУ виплачує ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію по втраті годувальника.

Як зазначає позивач, при первинному зверненні пенсія по втраті годувальника була призначена за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», а в 2004 році, коли набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір призначеної пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 приведено у відповідність до вказаного закону.

02 жовтня 2013 року УПФУ направлено запит до Відділення виконавчої дирекції Фонду щодо надання довідки про перебування на обліку в Фонді соціального страхування і отримання страхових виплат ОСОБА_2 за померлого годувальника.

Листом від 04 жовтня 2013 року відповідач повідомив позивача, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду з ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримує щомісячні виплати по втраті годувальника за ОСОБА_3

З огляду на те, що у 2013 році позивачу став відомий факт отримання страхових виплат по втраті годувальника у відповідача (що є суттєвою обставиною, яка впливає на порядок призначення пенсії та зміну розміру виплачуваної пенсії), УПФУ приведено у відповідність пенсійну справу ОСОБА_2 згідно з вказаним розпорядженням № 156693 від 17 жовтня 2013 року та здійснено розрахунок загальної суми у розмірі 11166,60 грн., виплаченої пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» по зазначеній особі з моменту призначення пенсій.

Як зазначає позивач, вказана сума 11166,60 грн. виплачена ОСОБА_2 за період з 01 листопада 2011 по 30 листопада 2013, з якої: 5949,16 грн. - сума основного розміру пенсії, 5217,44 грн. - сума цільової грошової допомоги.

Відповідач вказує, що УПФУ помилково призначена пенсія по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при наявності у померлих годувальників необхідного страхового стажу, що призвело до значних переплат коштів Пенсійного фонду, але законні підстави для повернення коштів за минулі роки у відповідача відсутні.

Позивач, непогодившись з бездіяльністю відповідача, у жовтні 2014 року звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що УПФУ виплачує ОСОБА_2 пенсію у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а отже відповідно до законодавства зазначені витрати підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що первісно призначена пенсія виплачувалась відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому підстави для відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України понесених витрат відсутні.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я.

Постановою правління Пенсійного фонду та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 04 березня 2003 року № 5-4/4 затверджений Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок № 5-4/4).

Згідно з п. 4 Порядку № 5-4/4 відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

З наведених норм слідує висновок, що витрати, понесені Пенсійним фондом України, зокрема, на виплату основного розміру пенсії по інвалідності та на виплату і доставку пенсії по інвалідності, а також пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Як встановлено судами, ОСОБА_2 первісно призначено пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до Порядку № 5-4/4 суми виплачені відповідно до зазначеного закону відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не підлягають.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем у зв'язку з виплатою пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, ОСОБА_2 за період з листопада 2002 року по листопад 2013 року у розмірі 11166,60 грн.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Судом апеляційної інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи, тому відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: