Справа № 820/1260/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

07 вересня 2016 р. № 820/1260/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Крайнік К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: ОСОБА_4, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо неприйняття рішення по суті клопотання ОСОБА_3 від 23 жовтня 2015 року по наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з метою створення та ведення фермерського господарства площею 17,1001 га (кадастровий номер НОМЕР_1) розташовану за межами населених пунктів на території Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області;

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо видання наказу від 27.11.2015 року № 3891-СГ "Про надання в оренду земельної ділянки";

- скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Харківській області від 27.11.2015 року № 3891-СГ "Про надання в оренду земельної ділянки" іншій особі;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, розглянути клопотання - заяву ОСОБА_3 від 23 жовтня 2015 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 17,1001 га (кадастровий номер НОМЕР_1) розташовану за межами населених пунктів на території Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області в оренду з метою створення та ведення фермерського господарства.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення по суті клопотання від 23 жовтня 2015 року призвела до порушення його прав, оскільки Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області прийнято наказ від 27.11.2015 року № 3891-СГ "Про надання в оренду земельної ділянки" іншій особі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на письмові заперечення.

Третя особа, ОСОБА_4, в судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представником третьої особи через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що 23.10.2015 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з заявою, в якій просив надати йому у користування на умовах оренди земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 17,1001 га контур 13 із земель державного земельного запасу державної форми власності розташовану за межами населених пунктів на території Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області для ведення фермерського господарства(а.с.115).

За результатами розгляду заяви Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області на адресу позивача направлено лист №19-20-6-15626/0/19-15 від 23.11.2015 року(а.с.114).

Вказаним вище листом відповідач повідомив ОСОБА_3, що його заява не в повній мірі відповідає вимогам статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» та запропонував уточнити надану інформацію та, у разі наявності законних підстав, повторно звернутись з відповідною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Враховуючи рекомендації відповідача ОСОБА_3 23.12.2015 року звернувся до Ізюмської РДА Харківської області із заявою щодо погодження створення фермерського господарства та надання в оренду земельної ділянки державної форми власності з метою ведення фермерського господарства.

Листом від 31.12.2015 року Ізюмська районна державна адміністрація Харківської області повідомила позивача, що відповідно до інформації управління Держгеокадастру в Ізюмському районі, земельна ділянка державної форми власності площею 17,1001 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташована за межами населених пунктів на території Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, наказом Головного управління Держгеокадастру в Харківській області від 27.11.2015 р. №3891-СГ «Про надання в оренду земельної ділянки» вже передана в оренду іншій особі(а.с.18).

Крім того, у листі зазначено, що погодження створення фермерського господарства та надання в оренду земельної ділянки державної форми власності з метою ведення фермерського господарства виходить за межі повноважень Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області.

У зв'язку з отриманою інформацією, позивач повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з заявою, в якій просив скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Харківській області від 27.11.2015 р. №3891-СГ «Про надання в оренду земельної ділянки»(а.с.126-127).

Та 03.02.2016 року відповідачем надано відповідь, що підстав для перегляду прийнятого рішення не має(а.с.125).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно ч. 1, 5 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, враховуючи положення ст. 122 Земельного кодексу України, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області наділене повноваженнями передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», з урахуванням вимог статті 122 Земельного кодексу України, для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства, громадяни звертаються до відповідного органу виконавчої влади за місцем розташування земельної ділянки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» у заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві» від 12 серпня 2015 р. №584 затверджено обов'язковий перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, а саме:

- виписка з трудової книжки громадянина із записами, які підтверджують стаж роботи в сільському господарстві;

- архівна довідка, що містить інформацію про стаж роботи громадянина в сільському господарстві, видана на підставі архівних документів із зазначенням їх пошукових даних;

- копія трудового договору (угоди) між працівником і власником підприємства, організації, уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за яким (якою) працівник виконував роботи (надавав послуги) у сільському господарстві;

- виписка з погосподарської книги про ведення особистого селянського господарства або участь у веденні особистого селянського господарства;

- відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про види економічної діяльності у галузі сільського господарства, що здійснюються фізичною особою - підприємцем.

Суд зазначає, що позивач звернувшись з заявою 23.10.2015 року до відповідача надав наступні документи: копії паспорта громадянина України, ідентифікаційного номеру; схему розташування земельної ділянки, яка знаходиться на території Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області; інформацію про земельну ділянку (лист від 19.10.2015 року №31-20.02-0.2-632/2-15); копію трудового договору з ФГ «Сатурн» від 01.01.2009 року; виписку з трудової книжки; довідка Ізюмського державного архіву; копію диплому спеціаліста.

Таким чином, в порушення вимог обов'язкового переліку документів позивачем не надано кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

У зв'язку з цим, відповідачем була надана відповідь листом від 23.11.2015 року та запропоновано уточнити інформацію та повторно звернутись з відповідною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Відповідно ч. 4 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» у разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Рішення суду про задоволення позову є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості), видачі документа, що посвідчує право власності або укладання договору оренди. Відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться після збирання врожаю на цій ділянці попереднім землекористувачем.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено протиправної бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо неприйняття рішення по суті клопотання ОСОБА_3 від 23 жовтня 2015 року по наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з метою створення та ведення фермерського господарства площею 17,1001 га (кадастровий номер НОМЕР_1) розташовану за межами населених пунктів на території Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Щодо частини позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо видання наказу від 27.11.2015 року № 3891-СГ "Про надання в оренду земельної ділянки" та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Харківській області від 27.11.2015 року № 3891-СГ "Про надання в оренду земельної ділянки" іншій особі, слід вказати наступне.

Відповідно до положень ст. 122 Земельного кодексу України відповідач наділений повноваженнями передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності.

Суд зазначає, що представником відповідача долучені копії документів наданих ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області та дослідивши надані матеріали суд дійшов до висновку, що відповідачем при прийнятті наказу від 27.11.2015 року № 3891-СГ "Про надання в оренду земельної ділянки" не порушено жодної норми законодавства, а від так Головне управління Держгеокадастру в Харківській області діяло в межах наданих повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Щодо частини позовних вимог про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, розглянути клопотання - заяву ОСОБА_3 від 23 жовтня 2015 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 17,1001 га (кадастровий номер НОМЕР_1) розташовану за межами населених пунктів на території Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області в оренду з метою створення та ведення фермерського господарства, суд зазначає наступне.

Як вбачається з заяви від 23.10.2015 року позивач просив Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надати йому у користування на умовах оренди земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 17,1001 га контур 13 із земель державного земельного запасу державної форми власності розташовану за межами населених пунктів на території Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області для ведення фермерського господарства.

Проте, звернувшись до суду з даним позовом позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо неприйняття рішення по суті клопотання ОСОБА_3 від 23 жовтня 2015 року по наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з метою створення та ведення фермерського господарства площею 17,1001 га (кадастровий номер НОМЕР_1) розташовану за межами населених пунктів на території Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

З системного аналізу положень ч. 1 ст. 2 та ч. 3 ст. 2 КАС України в кореспонденції з приписами ст. 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади та ст. 8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб'єкта владних повноважень, а правовим мотивуванням спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

При цьому, суд зауважує, що приписи перелічених норм права встановлюють, що суд не має прав перебирати на себе функції органів державної влади, на які законами України покладені певні обов'язки, надані повноваження та віднесені до виключної компетенції такого суб'єкта.

Отже, суд не може перебирати на себе функцій суб'єкта владних повноважень (посадової особи) в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до положень ст.ст. 69, 70, 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Із врахуванням вищевикладених обставин суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 09 вересня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.