Справа № 715/1273/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 715/1273/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Цуркан В.В.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

07 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Тарасенко А.М.,

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

відповідача Стасюка С.М.

представника відповідача - Яківчика В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора охорони та захисту лісу "ДП "Сторожинецький лісгосп" Стасюка Сергія Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора охорони та захисту лісу «ДП «Сторожинецький лісгосп»» Стасюка Сергія Михайловича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.65 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 85 гривень.

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задоволити. Водночас, апелянтом було заявлено клопотання про забезпечення доказів у даній справі, яке ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року залишено без задоволення через її необгрунтованість.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 13.06.2016 року інспектором охорони та захисту лісу «ДП «Сторожинецький лісгосп» Стасюком С.М. складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.65 КУпАП відносно ОСОБА_2 за те, що останній о 21.30 год. 04.06.2016 року у Верхньопетрівецькому лісництві у кв. 39 виділ 7 скоїв самовільну рубку трьох дерев породи дуб діаметром 42*44, 37*44, 41*33.

Постановою від 21.06.2016 року ОСОБА_2 було притягнено до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 65 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 85 гривень.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів правомірність вчинених ним дій та прийнятих рішень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно- гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно ст.105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про рослинний світ" охорона рослинного світу передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження просторової, видової, популяційної та ценотичної різноманітності і цілісності об'єктів рослинного світу, охорону умов їх місцезростання, збереження від знищення, пошкодження, захист від шкідників і хвороб, а також невиснажливе використання.

Охорона рослинного світу здійснюється центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, власниками та користувачами (в тому числі орендарями) земельних ділянок, на яких знаходяться об'єкти рослинного світу, а також користувачами природних рослинних ресурсів.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" громадяни України зобов'язані: а) берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; б) здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів; в) не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб'єктів; г) вносити штрафи за екологічні правопорушення; д) компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище. Громадяни України зобов'язані виконувати й інші обов'язки у галузі охорони навколишнього природного середовища відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров'я населення; д) збереження територій та об'єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов'язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України.

13 червня 2016 року інспектором охорони та захисту лісу «ДП «Сторожинецький лісгосп» Стасюком С.М. складено протокол про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що гр. ОСОБА_2 порушив ст.ст. 12, 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", а саме : о 21.30 год. 04.06.2016 року у Верхньопетрівецькому лісництві у кв.39 виділ 7 скоїв самовільну рубку трьох дерев породи дуб діаметром 42*44, 37*44, 41*33.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 21.06.2016 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст.65 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 гривень.

Відповідно до ст. 65 КУпАП за незаконну порубку і пошкодження дерев і чагарників; знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розсадниках і на плантаціях, а також молодняка природного походження і самосіву на площах, призначених під лісовідновлення, передбачено адміністративну відповідальність у виді штрафу на громадян у розмірі від п'яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від семи до дванадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення, який складений відповідно до норм чинного законодавства та свідчить про вчинене позивачем адміністративне правопорушення.

Крім цього, свідок ОСОБА_6, надаючи свідчення в суді першої інстанції, ствердив суду, що 04.06.2016 року ввечері він був на дворі та почувши, що в лісі працює бензопила направився в сторону лісу, про що повідомив свого брата, який працює лісничим ОСОБА_7 Прийшовши на місце рубки першим він побачив ОСОБА_2, який бензопилою рубав дуба та гр.. ОСОБА_8, яка йому підсвічувала. Через декілька секунд, можливо до хвилини підійшов і його брат.

Свідок ОСОБА_7, будучи допитаним в якості свідка, вказав суду на те, що він працює майстром лісу В.Петрівецького лісництва, і 04.06.2016 року біля 09 год.25 хв. йому передзвонив його брат ОСОБА_6 та повідомив, що в лісі працює бензопила. Прийшовши на місце рубки він виявив ОСОБА_2 біля якого знаходилась бензопила зеленого кольору та ОСОБА_8 Після цього він одразу передзвонив своєму керівнику ОСОБА_10 та повідомив про виявлену самовільну рубку дерев. ОСОБА_2 відмовився надати письмові пояснення, вказуючи на те, що у нього через це можуть бути проблеми на роботі, однак визнавши все в усному порядку. Громадянка ОСОБА_8 власноручно написала письмові пояснення.

Надаючи пояснення свідок ОСОБА_7 зазначив про відсутність будь-якого конфлікту між ними та пояснив, що всю розмову він записав на телефон. Даний аудіо запис був відтворений в ході судового засідання суду першої інстанції.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказав на те, що працює лісничим В.Петрівецького лісництва, і 04.06.2016 року ввечері йому передзвонив майстер лісу ОСОБА_7 та повідомив, що він виявив гр. ОСОБА_2 та гр.. ОСОБА_11 під час самовільної рубки трьох дерев породи дуб. Як зазначив свідок ОСОБА_10 під час телефонної розмови з ОСОБА_7 він особисто чув, як ОСОБА_2 просив майстра лісу не складати на нього протокол про адміністративне правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12, повідомив суду про те, що він працює на посаді помічника лісничого, і 04.06.2016 року ввечері він виїхав на місце вчинення адміністративного правопорушення та склав акт про самовільну рубку трьох дерев породи дуб. Майстер лісу ОСОБА_7 повідомив, що самовільну рубку здійснили ОСОБА_2 та ОСОБА_11

Вищенаведені покази свідків визнані судом першої інстанції такими, що узгоджуються між собою та не суперечать один одному, що свідчить про їх достовірність, на відміну від наданих в судовому засіданні суду першої інстанції свідчень гр. ОСОБА_11, які повністю різнились від пояснень позивача - ОСОБА_2

Жодних належних і допустимих доказів в спростування вказаних висновків суду першої інстанції щодо наданих свідчень громадянами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10 та гр. ОСОБА_12 апелянтом судовій колегії не надано, в судовому засіданні їх необґрунтованість не доведено.

Окрім того, із наданої представником відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції довідки ДП «Сторожинецьке лісове господарство» Верхньопетрівецького лісництва від 06.09.2016 року вбачається, що при складанні плану санітарно-оздоровчих заходів в листопаді 2015 року на 2016 рік по Верхньопетрівецькому лісництву насадження в кв 39 виділ 7 не було включено в план санітарно-оздоровчих заходів так як санітарний стан даного насадження був задовільним як тоді, так і на даний час.

Враховуючи зазначену довідку, судова колегія критично ставиться до тверджень позивача щодо того, що зрізані ним дерева не були сироростучі (живі), а були вітровальні тобто повалені вітром, внаслідок чого стовбури дерев знаходились на землі.

Відтак, судова колегія дійшла висновку, що відповідачем надано суду обґрунтовані докази вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП, а судом першої інстанції правомірно та обгрунтовано враховано вказані обставини.

Відповідно до ч. 1-3, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність позовних вимог, вірно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, тому відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 12 вересня 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.