Справа № 822/2595/15
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2595/15

Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

06 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

прпедставника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Хмельницької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділ Держгеокадастру у Полонському районі Хмельницької області про визнання протиправним, скасування розпорядження та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділ Держгеокадастру у Полонському районі Хмельницької області про визнання протиправним, скасування розпорядження та зобов'язання вчинити дії.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 02 серпня 2016 року залишив вказаний позов без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження її розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалась на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, повноважних представників до суду не направили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представників відповідача та третьої особи в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення а ухвалу суду першої інстанції- без змін виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що оскаржуване рішення Хмельницької ОДА №235/2014-р прийнято 17.06.2014.

По наявність зазначеного рішення ОСОБА_3 дізналась наприкінці вересня 2014 року, про що сама ж і зазначила у додаткових письмових поясненнях.

Позовну заяву подано до суду 30.06.2015.

На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивач посилалась на те, що скористалась порядком досудового вирішення спору. Зазначає, що вважала зазначення меншого розміру земельної ділянки помилкою. Неодноразово телефонувала на телефон "гарячої" телефонної лінії Хмельницької ОДА, проте не отримала роз'яснень причин зменшення площі земельної ділянки. В подальшому в усній формі зверталась до Головного управління Держземагенства в Хмельницькій області. Також письмово зверталась до Хмельницької ОДА з заявою про виправлення описки.

Залишаючи вказаний позов без розгляду суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не наведено поважності причин пропуску строку звернення до суду із позовом.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Основним нормативним актом, який установлює строк звернення до суду і містить положення щодо часових меж, упродовж яких особа має право звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу, є КАС України.

Питання строків звернення до суду врегульовано ст.99 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення таких строків передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання процесуальних дій, передбачених КАС України, не зловживаючи ними.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В контексті наведеної норми слід враховувати принцип, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про наявність певних обставин, а не усвідомила про порушення її прав, свобод чи інтересів.

По наявність розпорядження Хмельницької ОДА від 17.06.2014 р. № 235/2014-р, ОСОБА_3 дізналась наприкінці вересня 2014 року, проте позовну заяву подано до суду 30.06.2015.

В судовому засіданні представник апелянта обґрунтовував причини пропуску строку звернення до суду тим, що ОСОБА_3 намагалась врегулювати спір у досудововому порядку. Проте, суд не бере зазначені аргументи до уваги, оскільки належні та допустимі докази звернення позивача зі спробою врегулювати спір в досудовому порядку відсутні.

Крім того, частиною 4 ст. 99 КАС України визначено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що законодавством досудовий порядок врегулювання даного спору не передбачений, оскільки законодавство ставить можливість звернення до суду в залежність не від будь-якого досудового порядку вирішення спору, а лише того який прямо передбачено законом.

Необхідно також зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач не навів жодної поважної причини пропуску строку звернення, які є об'єктивно непереборними обставинами, і які пов'язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права звернення до суду в межах строку, визначеного ст. 181 КАС України.

Законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Беручи до уваги вищевикладене, та відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_3.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 07 вересня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5