Справа № 826/8819/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 вересня 2016 року письмове провадження № 826/8819/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів : головуючого судді Арсірія Р.О., суддів Кузьменка В.А., Огурцова О.П. розглянувши адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані»
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані» (надалі по тексту - позивач, ТОВ «Ойл Компані») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві (надалі по тексту - відповідач-1), Державної фіскальної служби України (надалі по тексту - відповідач-2), в якій просить :

- визнати протиправними дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС України у м. Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронної звітності № 130120161 від 13.01.2016, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані»;

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо неприйняття податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані» № 23 від 31.01.2016 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, вважаючи податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані» № 23 від 31.01.2016 щодо реєстрації податкових зобов'язань з ПДВ в сумі 40312500,00 грн. такою, що подана вчасно, тобто 09.02.2016 в день фактичного відправлення до органів державної податкової служби засобами електронного зв'язку;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані» № 23 від 31.01.2016 щодо реєстрації податкових зобов'язань з ПДВ в сумі 40312500,00 грн. станом на дату фактичного подання, а саме станом на 09.02.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч нормам податкового законодавства України не прийняв податкову накладну та не повідомив про причини неприйняття, як наслідок позивач не має можливості виконати свій обов'язок щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Просив суд розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Справа розглянута в порядку письмового провадження з огляду на положення ч.6 ст.128 КАС України за поданим письмовим клопотанням представника позивача про розгляд справи за його відсутності та неприбуттям представника відповідача, у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Ойл Компані» () та ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС України у м. Києві було укладено договір про визнання електронних документів від 13.01.2016 № 130120161, що підтверджується квитанцією № 2 (Том 1, арк. 11), в якій зазначено наступне:

«Підприємство: 38999828 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОЙЛ КОМПАНІ»

Документ: J1391004 Договір про визнання електронних документів

9828J20162650.XML

Реєстраційний номер документу:

ДОКУМЕНТ ПРИЙНЯТО.

Відправник: Центральний портал прийому звітності ДФС України, версія 2.2.6.100».

У зв'язку з чим, ТОВ «Ойл Компані» 09.02.2016 направило засобами електронного зв'язку до контролюючого органу податкову накладні, яка не була прийнята, а саме:

- податкова накладна від 31.01.2016 № 23 (квитанція № 1 від 09.02.2016: документ не прийнято. При необхідності виправте документ та відправте його знову. Виявлені помилки: Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме: - , код ДПІ: Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності).

Разом з тим, позивач 09.02.2016 отримав лист відповідача за вих. № 1124/10/26-90 від 03.02.2016 про розірвання договору, в якому зазначено, що зобов'язання сторін, визначених договором № від 13.01.2016 припинено у зв'язку з істотними порушеннями умов договору на підставі пункту 6.4 розділу 6 Договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані», не погоджуючись з такою позицією відповідача, вважаючи такі дії протиправними, звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Згідно із приписами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Згідно із пунктом 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі за текстом - Порядок № 1246), внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1246, для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.

Згідно із пунктом 9 Порядку № 1246, причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є:

1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної;

2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України(для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається протягом операційного дня платникові податку засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Отже, податковим законодавством визначено обов'язок з реєстрації податкових накладних та визначені підстави для відмови у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позиція відповідача ґрунтується на тому, що підставою неприйняття податкових накладних згідно квитанцій №1 є наступне: «Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме: - , код ДПІ: Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності».

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Згідно із розділом ІІІ Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233 (надалі - Інструкція № 233), податкові документи в електронному вигляді можуть бути надіслані до органів ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку за звітні періоди у терміни, визначені законодавством для відповідних податкових документів у паперовій формі. При відправленні електронних документів платник податків самостійно визначає кінцевий термін їх відправлення (враховуючи час на своєчасну доставку документів до органів ДПС у разі можливого пошкодження телекомунікаційного зв'язку або ненадходження першої квитанції). Податкова звітність в електронному вигляді, отримана органами ДПС пізніше терміну, встановленого законодавством для податкової звітності, вважається поданою з порушенням терміну. Органи ДПС приймають податкову звітність з 9 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. щоденно, крім вихідних, святкових і неробочих днів. У разі надходження податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС до 16 години платнику податків протягом двох годин з моменту прийняття (неприйняття) надсилається друга квитанція, в іншому випадку - протягом перших двох годин наступного робочого дня.

Суд встановив, що 14.12.2011 на офіційному веб-порталі Державної фіскальної служби України (http://www.sfs.gov.ua/elektronna-zvitnist/platnikam-podatkiv-pro/povidomlennya-platnikam-pod/58693.html) розміщена наступна інформація: «Процедури формування Договору та Повідомлення в електронному вигляді реалізуються акредитованими центрами сертифікації ключів, які включені до системи подання податкових документів в електронному вигляді, у власному програмному забезпеченні. Реквізитами Договору, що підлягають обов'язковому заповненню платником податків, є: номер Договору, дата заповнення, орган ДПС за місцем реєстрації платника податків, реквізити посадової особи органу ДПС (начальника, заступника начальника ДПІ), адреса органу ДПС, а також зазначені в Договорі дані про платника податків. Договір підписується ЕЦП посадових осіб платника податків і ЕЦП відбитка печатки у порядку і за дотримання умов, визначених абз. 2 - 4 пп.7.1 п.7 розділу ІІІ Інструкції, та надсилається електронною поштою на адресу Інформаційного порталу органів ДПС України. Про отримання Договору органом ДПС платнику податків у якості підтвердження надсилається перша квитанція, підписана ЕЦП ДПС України. Після підписання Договору з боку органу ДПС платнику податків надсилається друга квитанція та Договір, підписаний ЕЦП ДПС України. Відкриті сертифікати ЕЦП платника податків, яким підписано Договір, автоматично імпортуються до бази сертифікатів Інформаційного порталу органів ДПС України. У випадку відхилення органом ДПС Договору платнику податків надсилається друга квитанція з зазначенням причини відмови, підписана ЕЦП ДПА України…».

Отже, з розміщеної на офіційному веб-порталі Державної фіскальної служби України інформації вбачається можливість укладання договору «Про визнання електронних документів» не лише в паперовому вигляді, але і в електронному, крім того, доказом укладання договору, який підписується ЕЦП посадових осіб платника податків і ЕЦП відбитка печатки та ЕЦП ДПС України, є друга квитанція, водночас, у випадку відхилення органом ДПС Договору платнику податків надсилається друга квитанція з зазначенням причини відмови.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Так, відповідно до пункту 4 розділу 6 договору про визнання електронних документів передбачено, що орган державної податкової служби має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку не надання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником податків місця реєстрації.

Виходячи з умов договору про визнання електронних документів відповідач має право розірвати договір в односторонньому порядку виключно у двох випадках: 1) не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; 2) зміна позивачем місця реєстрації.

Додатком 1 до Інструкції №233 затверджено примірний договір про визнання електронних документів, згідно п.6.4 якого орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Таким чином, з аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що законодавчо обґрунтованими підставами для розірвання договору про визнання електронних документів податковим органом в односторонньому порядку є, зокрема: ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або зміна платником податків місця реєстрації.

Як встановлено судом, відповідачем було в односторонньому порядку розірвано договір № 130120161 від 13.01.2016 про визнання електронних документів у зв'язку із тим, що місцезнаходження ТОВ «Ойл Компані» за податковою адресою не встановлено. Разом з тим, відповідачем у листі від 03.02.2016 помилково змінено номер договору № 130120161 на реєстраційний номер документу у квитанції № , якою підтверджено реєстрацію договору № 130120161 від 13.01.2016.

Суд критично ставиться до дій відповідача щодо розірвання в односторонньому порядку вищевказаного договору, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як встановлено судом під час розгляду адміністративної справи, позивач своєї згоди на розірвання договору № 130120161 не надавав, відповідне рішення суду щодо розірвання укладеного з ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві не виносилось, однак договір № 130120161 розірвано відповідачем в односторонньому порядку, що свідчить про невідповідність дій відповідача приписам податкового та цивільного законодавства.

Відповідно до п.45.2 ст.45 ПК України визначено, що податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Податковою адресою підприємства, переданого у довірче управління, є місцезнаходження довірчого власника.

В той же час, згідно ст. 93 Цивільного кодексу України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (надалі-Закон №755-15), єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру

Так, ч.2 ст.9 Закону №755-15 визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, серед іншого, про місцезнаходження юридичної особи.

Таким чином, в силу норм чинного законодавства України єдиним доказом зміни юридичною особою місцезнаходження є дані з ЄДР.

Відповідно до ст.1 Закону №755-15, Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі;

Згідно із Витягом із Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням позивача є: 01033, м. Київ, Голосіївський район, вул. Володимирська, буд. 71, офіс 45, к. 15.

Відповідачем не надано жодного доказу, який би свідчив про правомірність його дій щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів, зокрема, не надано доказів, які б підтверджували відомості про встановлення факту відсутності позивача за його місцезнаходженням чи внесення запису в ЄДР про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо розірвання договору в односторонньому порядку є протиправними.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

В матеріалах справи відсутні докази щодо розірвання договору про визнання електронних документів, укладеного між позивачем та ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що даний договір, як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду і вирішення даної справи, є чинним.

Отже, доводи відповідача з приводу розірвання з позивачем договору про визнання електронної звітності, матеріалами справи не підтверджуються.

У відповідності до пункту 7 розділу II Інструкції № 233, після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідність електронного документа затвердженому формату (стандарту). Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним;

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Як вбачається із матеріалів справи, квитанція № 1 від 09.02.2016 про неприйняття податкової накладної від 31.05.2015 № 23 не містить відомостей про причини для відмови у їх прийнятті, оскільки в квитанції № 1 лише зазначено, що документ не прийнято, так як можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності).

Таким чином, враховуючи, що, по-перше, квитанція № 1 від 09.02.2016 щодо реєстрації податкової накладної від 31.01.2016 № 23 не містить відомостей про причини для відмови у її прийнятті, по-друге, договір про визнання електронних документів, укладений між позивачем та ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС України у м. Києві є чинним, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для не прийняття до реєстрації податкової накладної від 31.01.2016 № 23.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивач, у зв'язку із протиправними діями відповідача, позбавлений можливості подання засобами електронного зв'язку в електронній формі податкової звітності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року №1486/12/13-13 зазначено, що «резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації, з урахуванням вимог пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати)».

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС України у м. Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронної звітності № 130120161 від 13.01.2016, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані».

3. Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо неприйняття податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані» № 23 від 31.01.2016 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, вважаючи податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані» № 23 від 31.01.2016 щодо реєстрації податкових зобов'язань з ПДВ в сумі 40312500,00 грн. такою, що подана вчасно, тобто 09.02.2016 в день фактичного відправлення до органів державної податкової служби засобами електронного зв'язку.

4. Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані» № 23 від 31.01.2016 щодо реєстрації податкових зобов'язань з ПДВ в сумі 40312500,00 грн. станом на дату фактичного подання, а саме на 09.02.2016.

5. Судові витрати в сумі 1378,00 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС України у м. Києві

6. Судові витрати в сумі 2756,00 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя Р.О. Арсірій

Судді В.А. Кузьменко

О.П. Огурцов