Справа № 826/24448/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна»

до

Головного управління ДФС у Харківській області

про

скасування рішення про застосування фінансових санкцій № 000091/20-40-21-02/30603572 від 03.09.2015 р.,

В С Т А Н О В И В:

Підприємство з іноземними інвестиціями «Амік Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДФС у Харківській області № 000091/20-40-21-02/30603572 від 03.09.2015 р.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваного рішення як такого, що не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх повністю з підстав, викладених в позовній заяві та поясненнях до позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву.

В судовому засіданні 21.01.2016 р. суд за згодою сторін ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до направлень на проведення перевірки від 17.04.2015 р. № 49 та № 50, а також наказу «Про проведення фактичних перевірок» від 17.04.2015 р. № 80 посадовими особами Головного управління ДФС у Харківській області проведено фактичну перевірку магазину, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Рогань, вул. Харківська, 24, що належить суб’єкту господарювання – підприємству з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна», що перебуває на податковому обліку в Міжрегіональному ГУ ДФС – Центральний офіс з ОВП та зареєстровано за юридичною адресою: м.Київ, вул. Верхній Вал, буд. 68 з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов’язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За результатами перевірки складено акт від 12.05.2015 р. № 28/20-40-21-02-10/30603572, з висновків якого вбачається, що було зроблено опис марок акцизного податку на алкогольні напої з метою подальшої перевірки на відповідність маркування видів продукції в додатку № 1 до акту перевірки.

Окрім того, в акті зазначено, що на момент перевірки відсутні факти реалізації сигарет поштучно, реалізації та зберігання алкогольної та тютюнової продукції без наявності марок акцизного податку або з ознаками підробки; відсутні факти порушень вимог ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а також факти реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних.

03.09.2015 р. Головним управлінням ДФС у Харківській області було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 000091/20-40-21-02/30603572, яким за порушення вимог п. 226.11 ст. 226 Податкового кодексу України, ст. 11 Закону України від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка до ПІІ «Амік Україна» застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Вказане рішення було скеровано ПІІ «Амік Україна» листом ГУ ДФС у Харківській області № 2830/10/20-40-21-02-20 від 04.09.2015 р. та отримано ПІІ «Амік Україна» 10.09.2015 р., що підтверджується відбитком штемпеля (вх. номером 1961).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищезазначеного, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 Положення «Про Державну фіскальну службу України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. N 236 (далі – Положення N 236) визначено, що Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів (п. 7 цього Положення).

Наказом ДФС України від 27.08.2014 р. № 79 затверджено Положення про Головне управління ДФС у Харківській області, що надає останньому повноваження здійснювати перевірку.

Таким чином Державна фіскальна служба України здійснює свої повноваження через її територіальні органи, зокрема, ГУ ДФС у Харківській області.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995р. №481/95-ВР, з наступними змінами та доповненнями у відповідній редакції (далі по тексту – Закон № 481/95-ВР).

Як закріплено у преамбулі названого Закону, він визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до ч. 12 ст. 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Відповідно до пп. 191.1.13 Податкового кодексу України (надалі – ПК України) контролюючі органи здійснюють ліцензування діяльності суб'єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом.

Частиною 4 ст. 17 Закону N 481/95 визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Разом із тим відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, будь-які норми, що прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу.

Зазначене стосується також і норм, які регулюють повноваження контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України.

Так, відповідно до абз. 2 п. 86.5 ст. 86 ПК України у разі, якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі направляє акт (довідку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Копія акта (довідки) перевірки з відміткою про реєстрацію в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок зберігається у контролюючому органі, який проводив перевірку.

Виходячи із аналізу наведених норм права, слід дійти висновку, що у разі якщо платник податку здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі повинен направити акт за результатами перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків для прийняття відповідного рішення, у разі виявлення порушень чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, ПІІ «Амік-Україна» перебуває на обліку у Міжрегіональному Головному управлінні ДФС – Центральний офіс з обслуговування великих платників, а тому з урахуванням наведених вище правових норм Головне управління ДФС у Харківській області повинно було направити акт перевірки саме до податкового органу за основним місцем обліку позивача, тобто до Міжрегіонального Головного управління ДФС – Центральний офіс з обслуговування великих платників, яке, в свою чергу, повинно було прийняти рішення про застосування до позивача фінансових санкцій.

Натомість оскаржуване рішення про застосування відповідачем штрафних санкцій було прийнято ГУ ДФС у Харківській області як органом ліцензування, яким видано ліценцію ПІІ «Амік Україна» на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АЕ ; 551834 від 04.03.2015 р., терміном дії з 05.03.2015 р. по 05.03.2016 р., що вчинено всупереч положенням Податкового кодексу України, який, в даному випадку, є спеціальним нормативно-правовим актом.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої, які виробляються в Україні, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з пп. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Пунктом 14.1.109 вказаної статті передбачено, що маркуванням алкогольних напоїв є наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Питання щодо виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів врегульовані положеннями статті 226 ПК України.

Так, пунктом 226.1 названої статті закріплено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 226.6 статті 226 ПК України маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об'ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об'ємних одиниць не здійснюється.

Згідно із п. 226.7 ст. 226 ПК України кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Відповідно до пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані:

1) алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

2) алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

3) алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

На реалізацію положень статті 226 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р. №1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі по тексту – Положення №1251).

Пунктом 19 названого Положення закріплено, що наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

Також зазначеним пунктом встановлено, що у разі виявлення фактів ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування та продажу на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка контролюючі органи вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію).

Відповідно до пункту 20 Положення №1251 контроль за наявністю марок на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють органи державної податкової служби, а під час ввезення таких товарів на митну територію України - митні органи. Маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Більш детально повноваження органів контролю за виробництвом і торгівлею спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами визначені положеннями статті 16 Закону №481/95-ВР, а відповідальність за порушення норм названого Закону визначена у статті 17 останнього.

Так у частині 2 названої статті закріплено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

Судом встановлено, що за результатами проведеної фактичної перевірки магазину, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Рогань, вул. Харківська, 24, що належить суб’єкту господарювання – підприємству з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна», що перебуває на податковому обліку в Міжрегіональному ГУ ДФС – Центральний офіс з ОВП та зареєстровано за юридичною адресою: м.Київ, вул. Верхній Вал, буд. 68 з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов’язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, було складено акт від 12.05.2015 р. № 28/20-40-21-02-10/30603572. Згідно із висновками вказаного акту перевірки перевіряючими було здійснено вилучення алкогольних напоїв, зазначених у Додатку № 1 до акту, з метою подальшої перевірки на відповідність маркування видів даної продукції. При цьому, на час проведення перевірки жодних порушень вимог чинного законодавства, виявлено не було.

З урахуванням наведеного, відповідач дійшов висновку, що вказана алкогольна продукція відповідно до положень п. 226.9 ст. 226 Податкового кодексу України вважається такою, що маркована марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції та є порушенням п. 226.11 ст. 226 Податкового кодексу України та ст. 11 Закону № 481/95-ВР.

Однак, суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази не може погодитися з висновками відповідача виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач припустився помилки в написанні марки акцизного податку. Так, направляючи запит до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області «Про рух марок акцизного податку» від 03.08.2015 р. № 7855/7/20-40-21-02-25, відповідач просив надати інформацію щодо реалізації марки акцизного податку для маркування лікеро-горілчаної продукції імпортного виробництва підприємству імпортеру на марку акцизного податку АІ ААБН 016972 01/12 12,639 грн., разом з тим, в судовому засіданні під час огляду, наданої позивачем пляшки алкогольного напою Віскі Dewar's «White Lable» ємністю 0,75 л., міцністю 40 % встановлено, що на ній розміщено марку акцизного податку АІ ААБН 016972 01/12 12,636 грн.

Разом з тим, придбання та поставка лікеро-горілчаної продукції маркованої маркою акцизного податку АІ ААБН 016972 01/12 12,636 грн. підтверджується наявним в матеріалах справи договором поставки № 11/1244 від 01.08.2011 р., укладеним між ТОВ «Арда-Трейдінг» (постачальник) та ПІІ «Лукойл-Україна» (покупець), специфікацією № 1 від 14.11.2011 р., видатковою накладною від 05.07.2012 р. № 2532.

Окрім того, матеріалами справи підтверджується придбання та видача марки акцизного податку АІ ААБН на суму 12,636 грн. постачальнику алкогольних напоїв ТОВ «Арда-Трейдінг».

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що пляшка алкогольного напою Віскі Dewar's «White Lable» ємністю 0,75 л., міцністю 40 % маркована маркою акцизного податку АІ ААБН 016972 01/12 12,636 грн. була реалізована позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства з огляду на що висновки Головного управління ДФС у Харківській області щодо порушення позивачем приписів п. 226.11 ст. 226 Податкового кодексу України та ст. 11 Закону № 481/95-ВР, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Разом з тим, суд відхиляє посилання позивача на невідповідність форми оскаржуваного рішення, оскільки окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Відповідно рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

З урахуванням наведеного вище, слід дійти висновку, що застосування до ПІІ «Амік Україна» відповідальності, передбаченої абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. є протиправним, а тому рішення про застосування фінансових санкцій від 03.09.2015 р. № 000091/20-40-21-02/30603572 є таким, що підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню повністю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДФС у Харківській області № 000091/20-40-21-02/30603572 від 03.09.2015 р.

3. Судові витрати в сумі 1 218,00 грн. присудити на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» за рахунок бюджетних асигнувань санкцій Головного управління ДФС у Харківській області.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук