Справа № 645/3932/16-а
Суддя: Горпинич О. В.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/3932/16-а
Провадження № 2-а/645/191/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Горпинич О.В.

за участю секретаря судового засіданні - Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського Синельниківського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції Зінченка Вадима Геннадійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, яким просив визнати протиправними дії поліцейського Синельнівського ВП ГУ НП старшого лейтенанта Зінченко В.Г. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу 10.08.2016 року о 02 год. 50 хв., скасувати постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову посилався на те, що 10.08.2016 року відносно нього винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.. Проте інспектором всупереч вимогам закону не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а також інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, хоча закон вимагає розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважив розглядати такі справи. Позивач зазначав, що інспектор позбавив його, гарантованих ст. 59 Конституції України прав на правову допомогу, а також не надав можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. ОСОБА_2 у позові зазначав, що інспектор порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просивши суд про їх задоволення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи питання стосовно законності постанови суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність

рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 138 КАС України, факти, що входять до предмету доказування - це обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні рішення у справі.

Приписами статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами КУпАП, Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993, № 3353-XII, Правилами дорожнього руху від 10.10.2001, № 1306 та іншими спеціальними нормативно правовими актами, що регулюють суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки.

Статтею 6 КАС України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судовим розглядом встановлено, що 10.08.2016 року інспектором винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 425 грн. за те, що він цього дня приблизно о 02 год. 50 хв. на 229 км автомобільної дороги М38, керуючи транспортним засобом, здійснив обгін транспортного засобу на шляхопроводі чим порушив вимоги п. 14.6 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Керуючись положеннями ст. 276 КУпАП інспектором розглянуто справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та враховуючи характер вчиненого правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП, виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, на нього було накладено адміністративне стягнення у розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.

У зв'язку з чим, на підставі наданих сторонами доказів слід дійти висновку, що оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята уповноваженою на те посадовою особою, в межах її компетенції, з дотриманням вимог КУпАП щодо порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, і тому ця постанова є цілком законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування - відсутні.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення від 10.08.2016 року відповідає вимогам статті 283 КпАП України, стягнення накладено у межах строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Надані в судовому засіданні доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, спростовуються самими матеріалами справи.

В судовому засіданні не знайшли ствердження позивача стосовно того, що йому не були роз'яснені його права та не надано правову допомогу. Так, згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення є вказівки про доведення ОСОБА_2 про права, передбачені ст. 268 КУпАП. Це ствердження закріплено особистим підписом позивача, та нема ніяких записів про те, що він прохав юридичну допомогу.

Також не знайшли свого твердження посилання позивача, про те, що інспектор всупереч вимогам КУпАП незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст 276 КУпАП (справа 1-11/2015 від 26.05.2016 року № 5-рп/15) Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Також, з постанови у справі про адміністративне правопорушення не вбачається, що позивач заявляв будь-які клопотання щодо необхідності збирання доказів чи з'ясування інших обставин у справі, які б потребували відкладення розгляду справи, що дозволило відповідачеві проводити розгляд справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, що узгоджується з правилами ст. 276 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ від 07.11.2015 року № 1395, відповідно до якої постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121,статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи позивача про те, що інспектором не було складено протокол про адміністративне правопорушення, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджуються жодними доказами, а навпаки спростовуються наявними матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності винесена на підставі об'єктивних даних та скасуванню не підлягає.

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного адміністративного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя -