Справа № 817/1152/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2016 р.Р і в н е 817/1152/16
11год. 15хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники Мельник Д.В., Процишин М.О.,

відповідача: представник Андрієнко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА"
про застосування заходів реагування, -
В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області звернулось до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА" про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації цеху №2, розташованого за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Біла, 16, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки шляхом опечатування вхідних дверей цеху та відключення від системи електрозабезпечення.

Ухвалою судді від 08.08.2016 року відкрито скорочене провадження у даній справі.

За результатами розгляду поданих відповідачем клопотання та заперечень 23.08.2016 року справу було призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали із підстав викладених в позовній заяві. Зокрема, зазначили, що з 13.07.2016 року по 25.07.2016 року в ході проведеної планової перевірки приміщення та території Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА" щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки позивачем були виявлені порушення вимог Кодексу цивільного захисту населення, Правил пожежної безпеки в Україні, які створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей, про що був складений акт перевірки суб'єкта господарювання від 25.07.2016 року № 179. Вказані в акті перевірки порушення на момент звернення позивача з даним позовом не усунені, з огляду на це позивач просив суд застосувати передбачені законодавством заходи реагування у сфері державного нагляду.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила із підстав викладених в письмових запереченнях. Зазначила, що виявленні порушення у своїй сукупності не створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей і як наслідок застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації цеху №2. Вказала, що обраний позивачем захід реагування фактично унеможливлює усунення порушень, які стали підставою для застосування такого заходу і вважає його таким, що порушує принцип пропорційності порушення і покарання. Крім того, наголошувала на порушенні позивачем процедури і строків застосування заходу реагування. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що з 13.07.2016 року по 25.07.2016 року Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області було проведено планову перевірку щодо додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз - РЗВА", за наслідками якої складено акт від 25.07.2016 року № 179, що підписаний керівником суб'єкта господарювання без зауважень.

Матеріалами перевірки підтверджується, що відповідачем допущено порушення вимог: п. 1.21. Розділу ІV Правил пожежної безпеки України (далі - ППБУ), що полягало у наступному: будівлю не обладнано установками від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5.- 38:2008 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд"; п. 2.15. Розділу ІІІ ППБУ, п.6.13 ДБН В.1.1- 7:2002, що полягало у наступному: не влаштовано огородження за периметром покрівлі цеху №2 відповідно до ГОСТ 25772; п.2.23. Розділу ІІІ ППБУ, п.6.6. ДБН В.1.1- 7:2002, що полягало у наступному: не забезпечено вихід із сходової клітини цеху на покрівлю через протипожежний люк 2-го типу розмірами 0,6 x 0,8 м; п.2.23. Розділу ІІІ ППБУ, п.5.24. ДБН В.1.1- 7:2002, що полягало у наступному: у приміщенні добудови до цеху оздоблення шляхів евакуації не відповідає вимогам ДБН В.1.1- 7:2002 "Пожежна безпека об'єктів будівництва"; п.2.5. Розділу ІІІ ППБУ, що полягало у наступному: не проведено вогнезахисну обробку дерев'яних конструкцій добудови до цеху; п.1.2. Розділу V, що полягало у наступному: офісні та побутові приміщення в будівлі цеху № 2 не обладнано системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2010 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту".

Відповідно до п.п. 1, 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб'єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Згідно з ч. 2 ст. 68 цього Кодексу, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Частиною 2 статті 70 вказаного Кодексу визначено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Отже, підставою для повного або часткового зупинення діяльності підприємства є факт створення ним реальної загрози життю та здоров'ю людей у зв'язку з експлуатацією об'єкта з порушеннями вимог законодавства, що має підтверджуватись достатніми доказами.

Суд приходить до висновку, що наведені в акті перевірки порушення, які були виявлені позивачем під час перевірки відповідача, відповідають вказаним критеріям.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на ту обставину, що порушення, вказані позивачем в акті перевірки, лише теоретично можуть призвести до створення загрози життю та здоров'ю людей, оскільки поняття "створення загрози життю і здоров'ю людей" є оціночним судженням і на думку суду цей факт доведений належними та допустимими доказами.

За визначенням п. 33 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов'язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Згідно із п. 26 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України, небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров'ю людини.

Отже, законодавець пов'язує настання реальної загрози життю та здоров'ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Суд вважає, що наявність перелічених в акті перевірки порушень, в їх в сукупності, створює неприпустимий ризик виникнення і розвитку пожеж, а отже загрозу життю та здоров'ю людей.

Крім того, судом не приймаються до уваги твердження відповідача про те, що порушення, вказані в якості підстави для застосування заходів реагування, зазначених в позовній заяві, були виявлені позивачем ще в 2011 та в 2015 роках, а тому не можуть вважатися підставою для зупинення експлуатації цеху №2, оскільки за наслідками минулих перевірок не вважалися такими, що створюють реальну загрозу життю та/або здоров'ю осіб. Такі висновки є суб'єктивними і не підтверджуються достатніми доказами по справі.

Щодо обґрунтованості звернення позивача із цим позовом та наявності підстав для застосування судом заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації цеху №2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА" до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Суд відхиляє твердження відповідача, що позивачем помилково обрано спосіб звернення до суду в порядку ст. 183-2 КАС України, оскільки захід реагування у вигляді зупинення експлуатації цеху, застосовуються у іншому порядку, зокрема саме за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.

Суд вважає що ч.7 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" кореспондує з ч. 2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України і поняття "зупинення роботи цеху" є тотожним поняттю "повного або часткового зупинення виробництва". Підставою звернення до суду є акт перевірки, а не припис чи інший розпорядчий документ щодо усунення виявлених порушень.

Право на звернення до суду відповідних уповноважених органів із позовом про повне або часткове зупинення виробництва чи діяльності підприємства за наявності відповідних підстав не ставиться в залежність від складення припису чи іншого розпорядчого документа щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, як і від його виконання об'єктом контролю.

В той же час встановлено, що відповідачем вжито ряд заходів щодо усунення порушень, виявлених перевіркою. Зокрема, Товариством з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА" було укладено договір про поставку та монтаж протипожежних дверей від 08.08.2016 року № Д-76 та здійснено плату в розмірі 100 %, договір про виконання робіт від 08.08.2016 року № ВО-78 та договір на виготовлення проектної документації від 08.08.2016 року № П-77 з виконавцем ПП "ПОЖДУМА".

Відповідно до укладеного договору від 08.08.2016 року №Д-76, на усунення зафіксованого в акті порушення, виконаний монтаж протипожежного люка 2-го типу розмірами 0,6 x 0,8 м для забезпечення виходу зі сходової клітини цеху на покрівлю, на підтвердження чого відповідачем суду надано акт прийняття в експлуатацію виконаних робіт з монтажу дверей з нормованими межами вогнестійкості від 05.09.2016 року. Відповідно до укладеного договору від 08.08.2016 року № ВО-78, на усунення зафіксованого в акті порушення, проведені роботи по вогнезахисній обробці дерев'яних конструкцій добудови до цеху №2, що підтверджується актом прийняття робіт з вогнезахисного обробляння.

Відповідач також вказує на те, що для остаточного усунення всіх вказаних у позові порушень йому необхідний значний час та кошти.

Проте, лише часткове усунення виявлених в ході перевірки порушень, не виключає існування ризику виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров'ю людей.

Крім того, на думку суду, сам факт укладення договорів, які призведуть до усунення порушень в майбутньому не може вважатися належним доказом на підтвердження тієї обставини, що описані в акті перевірки, порушення, не існували на момент її проведення або були усунуті на час розгляду адміністративної справи.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення частково.

Суд відмовляє у задоволенні вимог позивача в частині застосування заходів реагування шляхом опечатування вхідних дверей цеху та відключення від системи електрозабезпечення, оскільки зазначений спосіб зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг не передбачений чинним законодавством, зокрема п. 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи цеху №2, розташованого за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Біла, 16, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА", до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.