Справа № 803/1376/15-а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року Справа № 876/8467/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом прокурора міста Луцька до Луцької міської ради, третя особа: Палац учнівської молоді про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язати вчинити дії за апеляційною скаргою прокуратури Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор м. Луцька звернувся з позовом до Луцької міської ради про визнання бездіяльності з приводу незабезпечення пандусом корпусів № 1 та № 2 Палацу учнівської молоді протиправною та зобов'язання відповідача вжити заходів щодо забезпечення пандусами корпусу № 1 та № 2 Палацу учнівської молоді.

Вказаний позов мотивовано тим, що Прокуратурою м. Луцька вивчено стан дотримання прав дітей-інвалідів на безперешкодні умови доступу до об'єктів громадської інфраструктури, зокрема освітнього призначення. Встановлено, що на території м. Луцька проживає 476 дітей-інвалідів шкільного віку. Впродовж 2014-2015 років позашкільним навчанням в Палаці учнівської молоді охоплено 4360 дітей, з яких 5 дітей-інвалідів.

Всупереч вимогам ст. 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та ст. 5 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», які встановлюють архітектурні вимоги до об'єктів інфраструктури для потреб інвалідів, відповідачем не забезпечено вказані приміщення пандусами.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Із цією постановою не погодилася Прокуратура Волинської області та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що така є незаконною та необґрунтованою, так як винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач не вжив всіх передбачених заходів щодо влаштування пандусів на об'єкті соціальної інфраструктури, чим позбавив дітей-інвалідів можливості повноцінного користування Палацем учнівської молоді. У порушення ст. 163 КАС України суд не навів підстав неприйняття до уваги в якості доказу тривалого невиконання міською радою подання прокурора № 98-844 вих. 13 від 19 лютого 2013 року.

У судовому засіданні представник позивача Семікова О.З. підтримала апеляційну скаргу та дала пояснення, аналогічні викладеним у ній доводам.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави. При цьому прокурор повинен надати адміністративному суду докази, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, прокурор міста Луцька звернувся до суду з позовом самостійно без зазначення осіб чи органу, яких він представляє.

10 лютого 2013 року перший заступник прокурора міста Луцька звернувся до Луцького міського голови з поданням № 98144 вих. 13 , в якому зазначив про встановлені порушення Луцькою міською прадою Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо незабезпечення пандусами, зокрема Палацу учнівської молоді. Цим поданням зобов'язано відповідача усунути порушення та притягнути винних осіб до відповідальності із встановленням строку розгляду та повідомлення про результати не пізніше 7 березня 2013 року. Саме на цей факт прокурор послався в апеляційній скарзі.

6 березня 2013 року Луцька міська рада надіслала прокуратурі міста Луцька лист № 1.1-9/1337 про результати розгляду подання про усунення порушень вимог законодавства, спрямованого на захист дітей-інвалідів.

Оскільки подання не було виконано, а порушення прав інвалідів не усунуто, прокурор подав позов про оскарження бездіяльності Луцької міської ради щодо незабезпечення безперешкодних умов доступу дітей-інвалідів до об'єктів соціальної та освітньої інфраструктури, що порушує закріплені ст.ст. 3, 27, 49, 53 Конституції України права дітей на життя, охорону здоров'я та загальнодоступність освіти, вимоги Законів України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Про реабілітацію інвалідів в Україні», «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) прокурор має право на внесення подання, яке є актом реагування на виявлені порушення закону з вимогою (вимогами) щодо:

- усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли;

- притягнення осіб до передбаченої законом відповідальності;

- відшкодування шкоди;

- скасування нормативно-правового акта, окремих його частин або приведення його у відповідність із законом;

- припинення незаконних дій чи бездіяльності посадових і службових осіб.

Стаття 99 КАСУ визначає для суб'єкта владних повноважень загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, якщо в передбачених законом випадках не встановлено іншого.

Стаття 23 Закону України «Про прокуратуру» (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин і на момент розгляду справи в суді першої інстанції) встановлює спеціальний п'ятнадцятиденний строк звернення прокурора до суду, який застосовується у таких випадках:

якщо звернення прокурора до суду пов'язане з наслідком розгляду чи ухиленням від розгляду подання прокурора;

якщо звернення прокурора до суду пов'язане з реагуванням прокурора на виявлені порушення закону з вимогою (вимогами) щодо усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли, відшкодування шкоди, скасування нормативно-правового акта, окремих його частин або приведення його у відповідність із законом, припинення незаконних дій чи бездіяльності посадових і службових осіб.

У визначених випадках п'ятнадцятиденний строк звернення до суду (подання позову), встановлений для прокурора, є спеціальним у порівнянні зі шестимісячним строком звернення до суду інших суб'єктів владних повноважень та в інших випадках прокурора.

Отже, враховуючи, що позивач звернувся до Луцької міської ради з поданням про усунення порушень прав інвалідів 10 лютого 2013 року і надав строк для його розгляду до 7 березня 2013 року, саме з цього часу обчислюється п'ятнадцятиденний строк звернення до суду.

Однак прокурор міста Луцька звернувся до Волинського окружного адміністративного суду лише 23 червня 2015 року з порушенням і спеціального строку, встановленого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» і встановленого ст. 99 КАС України загального шестимісячного строку, який розпочинається з моменту, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення прав.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 100 КАС України. Так, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду.

Враховуючи викладене, оскільки відсутні поважні причини пропуску позивачем строку звернення до суду, наявні підстави для залишення позову прокурора міста Луцька без розгляду.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційну скаргу слід задовольнити частково та скасувати оскаржувану постанову, прийнявши ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 198, 203, 205, 206 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокуратури Волинської області задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року у справі № 803/1376/15-a - скасувати.

Адміністративний позов прокурора міста Луцька залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 09 вересня 2016 року.