Справа № 344/8813/16а,2аз/344/1/16
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року Справа № 876/5513/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича В.П., Попка Я.С.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 липня 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

13 червня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, в якому просила визнати протиправним та скасувати пункт 1.3 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21 січня 2016 року № 66 «Про демонтаж тимчасових споруд» в частині демонтажу в місячний термін Депатраментом комунального господарства, транспорту і зв'язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради самовільно встановлених холодильних камер у дворовій частині будинку АДРЕСА_1.

13 липня 2016 року позивач ОСОБА_2 подала заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення виконання пункту 1.3 рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21 січня 2016 року №66 в частині демонтажу в місячний термін Департаментом комунального господарства, транспорту і зв'язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради самовільно встановлених холодильних камер у дворовій частині будинку АДРЕСА_1 до набрання рішення суду законної сили.

В обґрунтування клопотання зазначає, що холодильні камери встановлені нею з дозволу ОСББ «Ринок», членом якого вона є, тому примусовий їх демонтаж є незаконним.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 липня 2016 року заява ОСОБА_2 задоволена: до набрання законної сили рішенням у даній адміністративній справі зупинене виконання п.1.3 рішення рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21 січня 2016 року № 66 «Про демонтаж тимчасових споруд» в частині демонтажу в місячний термін Департаментом комунального господарства , транспорту і зв'язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради ОСОБА_3) самовільно встановлених холодильних камер у дворовій частині будинку АДРЕСА_1.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що існують обставини, які вказують на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, як фізичної особи-підприємця, до ухвалення рішення в адміністративній справі .

Не погодившись з ухвалою суду, відповідач - виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради оскаржив її, подавши апеляційну скаргу. Вважає, що така винесена з порушенням норм процесуального права, а тому просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не досліджено, яким чином застосування відповідних заходів забезпечення позову вплине на законні інтереси позивача, оскільки рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21 січня 2016 року № 66 передбачено демонтаж самовільно встановлених холодильних камер, власник яких невідомий, а ОСОБА_2 не надано жодних доказів, що дані холодильні камери належать саме їй.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 117 КАС України встановлено, що суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Подання адміністративного позову, а також відкриття провадження у справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію або рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються (ч. 3 ст. 117 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 117 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як зазначено у пункті 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 просить зупинити виконання пункту 1.3 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в частині демонтажу в місячний термін Департаментом комунального господарства, транспорту і зв'язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради самовільно встановлених холодильних камер у дворовій частині будинку АДРЕСА_1, виходячи з того, що вжиттям заходів забезпечення позову може бути заподіяна шкода її інтересам і для відновлення її прав треба буде докласти значних зусиль, оскільки холодильні камери можуть встановлюватись лише відповідними спеціалістами і робота по їх встановленню потребує спеціальних знань і дозволу. Однак, жодних доказів того, що встановлені холодильні камери належать їй на праві власності, позивачем не надано. Надана апеляційному суду представником позивача видаткова накладна № РН-0000011 від 11 грудня 2015 року не підтверджує того, що зазначений у накладній товар є тими самими холодильними камерами, встановленими у дворовій частині будинку АДРЕСА_1. Позивачем не надано доказів належності їй самовільно встановлених холодильних камер у дворовій частині будинку АДРЕСА_1.

Апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції на те, що позивачем встановлені холодильні камери на земельній ділянці, яка знаходиться у комунальній власності і не є прибудинковою територією будинку АДРЕСА_1 а тому дозвіл ОСББ «Ринок» на встановлення таких споруд у даному випадку не має жодного правового значення.

Крім того, з протоколу засідання правління ОСББ «Ринок» від 03 травня 2016 року, на який покликається ОСОБА_2, не встановлено, проти розміщення яких саме холодильних камер не заперечували присутні на загальних зборах співвласники встановлених холодильних камер у дворовій частині будинку АДРЕСА_1 і кому вони належать.

Аналізуючи зміст клопотання та обставини, зазначені у ньому та матеріалах справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивач не навів жодних доказів, які свідчили б про те, що існує очевидна небезпека того, що невжиття судом вказаних заходів до забезпечення адміністративного позову може призвести до унеможливлення захисту прав, свобод та інтересів позивача або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для забезпечення адміністративного позову згідно ч. 1 ст. 117 КАС України. Можливі наслідки у разі незабезпечення позову, які навів позивач у заяві, є необґрунтовані, не наведено переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, не подано суду належних та допустимих доказів наявності очевидної небезпеки правам, свободам та інтересам позивача, неможливості або ускладнення захисту їх без вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неналежно з'ясував обставини, що мають значення для прийняття рішення, порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слід скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради задовольнити, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 липня 2016 року у справі № 344/8813/16-а - скасувати та винести нову ухвалу, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

Я.С. Попко

Ухвала складена в повному обсязі 12 вересня 2016 року