Справа № 815/2708/16
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2708/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Драчук О.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за довіреністю)

відповідачі: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВІПАСТЕХ" до Головного управління ДФС України в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 01.03.2016 р., зобовязання вчинити певні дії,

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 09 вересня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ВІПАСТЕХ" до Головного управління ДФС України в Одеській області, в якому позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Одеській області № НОМЕР_1 від 01.03.2016 р.; податковий борг ТОВ "ВІПАСТЕХ" вважати неузгодженим та зобовязати контролюючий орган не вносити дані про наявність податкового боргу у відповідний реєстр.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки, викладені в акті перевірки № 18/15-32/22-04/36044807 від 12.02.2016р., на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, містять відомості щодо виявлених порушень, факт існування яких не підтверджений належними засобами доказування та допустимими доказами, а оскаржуване рішення винесено всупереч законодавству, що регулює спірні правовідносини. Так, позивач вказав, що має в наявності всі первинні документи, що відповідно ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підтверджують надання послуг ФОП ОСОБА_3, що свідчить про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача, необґрунтованість та протиправність винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Крім того, позивач наголошує, що за змістом п. 54.5 ст. 54 ПК України платник податків має право оскаржити зазначену суму грошового зобов'язання в порядку, встановленому цим Кодексом, відтак, враховуючи, що позивачем оскаржено суму грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС України в Одеській області № НОМЕР_1 від 01.03.2016 р., податковий борг є неузгодженим. Таким чином, на думку позивача, відсутні підстави для визнання податкового боргу ТОВ "ВІПАСТЕХ" і внесення у відповідний реєстр боржників, в звязку з чим просить податковий борг ТОВ "ВІПАСТЕХ" вважати неузгодженим та зобовязати контролюючий орган не вносити дані про наявність податкового боргу у відповідний реєстр.

У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених у письмових заперечення (а.с. 148-150), зазначивши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Податковим кодексом України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДФС України в Одеській області на підставі п.п.75.1 ст. 75, ст. 77 розділу ІІ Податкового кодексу України, направлень №№ 190/22-04, 192/22-04, 191/22-04, 193/-22-04, 203/22-04, 195/22-04 від 20.01.2016р., відповідно до наказу Головного управління ДФС України в Одеській області № 8 від 05.01.2016р. «Про проведення документальної виїзної планової перевірки ТОВ «ВІПАСТЕХ» , плану-графіка на І квартал 2016 року проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «ВІПАСТЕХ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р.

За наслідками перевірки складено акт № 18/15-32/22-04/36044807 від 12.02.2016р. «Про результати документальної планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "ВІПАСТЕХ", код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р. (а.с. 12-41), відповідно до висновків якого встановлено, зокрема, порушення:

пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 138.10.2, пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, п. 2.1, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.95 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за № 168/704, п.3.6 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 2 від 10 січня 2007 р., в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на 388754 грн., в тому числі:

2013р. - 109278 грн.

2014р. - 279475 грн.

18.02.2016р. (вх. № 360/10/15-32) позивачем надано до Головного управління ДФС України в Одеській області заперечення до акту перевірки № 18/15-32/22-04/36044807 від 12.02.2016р. (а.с. 152-158).

25.02.2016р. (вих. № 409/10-15-32-14-04-10) за результатами розгляду вищевказаних заперечень Головним управлінням ДФС України в Одеській області повідомлено позивача, що висновки акта перевірки № 18/15-32/22-04/36044807 від 12.02.2016р. відповідають вимогам чинного законодавства (а.с. 159-160).

За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 01.03.2016 р., яким товариству з обмеженою відповідальністю "ВІПАСТЕХ" збільшено суму грошового зобовязання на суму 485941,00 грн., з яких 388754,00 грн. (за основним платежем) 97188,00 грн. (за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 11).

21.03.2016р. (вх. № 6653/6) відповідач в порядку п. 56.6 ст. 56 ПК України звернувся зі скаргою до ДФС України на податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 01.03.2016 р., в якій просив скасувати останнє.

19.05.2016 р. (вих. № 10938/6/99-99-11-01-01-25) ДФС України прийнято рішення про результати розгляду скарги, яким податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 01.03.2016 р. залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с. 127-129).

TOB «Віпастех» вважає винесення та направлення податкового повідомлення-рішення необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому просить скасувати останнє.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 77.1, п. 77.2, п.77.4 ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "ВІПАСТЕХ" проінформовано про проведення документальної виїзної планової перевірки копією наказу Головного управління ДФС України в Одеській області № 8 від 05.01.2016р. та письмовим повідомленням № 1/15-32 від 05.01.2016р. Вказане повідомлення та копію наказу Головного управління ДФС України в Одеській області вручено 06.01.2016р. під розписку директору товариства з обмеженою відповідальністю "ВІПАСТЕХ" ОСОБА_4, також останньому предявлено направлення на перевірку.

Документальною плановою виїзною перевіркою встановлено, що до складу інших витрат у ряд. 06.1 «Адміністративні витрати» TOB «Віпастех» віднесено витрати у розмірі 780467 грн., в тому числі за 2013 рік - 575149 грн., за 2014 рік - 205318 грн., нараховані у зв'язку з придбанням юридичних послуг, пов'язаних з поверненням боргів, зв'язок яких з господарською діяльністю не доведено в ході перевірки.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що підставою для висновків про порушення стало віднесення до складу валових витрат 780467 грн., нарахованих у звязку з придбанням юридичних послуг, пов'язаних з поверненням боргів, у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (код НОМЕР_2), в тому числі: за 2013р. у розмірі 575149 грн., за 2014р. у розмірі 205318 грн.

Так, в акті було зазначено, що підприємством до складу інших витрат включено витрати щодо юридичних послуг з повернення боргів, зв'язок яких з господарської діяльністю платника податку не доведений в ході перевірки. Посадовими особами відповідача, що здійснювали перевірку, зазначено, що в ході перевірки їм не було надано звіти щодо проведених робіт та наданих послуг. Крім того, на думку відповідача в зазначених звітах мало б бути викладено конкретну інформацію щодо отримання та відправки процесуальних документів, пов'язаних з поверненням боргів, місце і дата їх відправки та інше.

При цьому, відповідачем не надано до суду акту (складеного відповідно до вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015 р.), що засвідчував би такі факти ненадання (відмови від надання) або надання не в повному обсязі документів (їх копій), пояснень, довідок та інформації TOB «Віпастех».

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 01.03.2016 р. є виявлені під час проведення перевірки порушення пп. 138.1.1 п. 138.1 п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 138.10.2, пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, п. 2.1, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.95 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за № 168/704, п.3.6. Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 2 від 10 січня 2007 р.

Надаючи правову оцінку правомірності спірних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.20.1.6 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, витрати мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобовязаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або повязані з предметом перевірки. Такий обовязок виникає у платника податків після початку перевірки.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, крім іншого, перевіркою встановлено, що до складу інших витрат підприємством віднесено витрати у розмірі 780467 грн., нараховані у зв'язку з придбанням юридичних послуг, зв'язок яких з господарською діяльністю не доведено в ході перевірки.

В бухгалтерському обліку витрати відображено проводками: Дт pax. 92 «Адміністративні витрати» - Кт pax 63 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками". Перелік первинних документів щодо операцій з придбання послуг та розрахунку за них наведено в додатку до акту.

Так, відповідачем зроблено висновок, що ТОВ "ВІПАСТЕХ" до складу інших витрат включено витрати щодо юридичних послуг з повернення боргів, зв'язок яких з господарської діяльності платника податку не доведений в ході перевірки. В ході перевірки не надано звіти щодо проведених робіт та наданих послуг, у яких мають бути викладені конкретна інформація щодо отримання та відправки процесуальних документів, пов'язаних з поверненням боргів, місце і дата їх відправки та інше, в звязку з чим, в порушення вимог пп. 138.10.2. п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України підприємством до складу інших витрат включено витрати щодо юридичних послуг з повернення боргів, зв'язок яких з господарською діяльністю платника податку не доведений в ході перевірки. В результаті цього, завищено інші витрати на 780467 грн., в тому числі: 2013р. - 575149 грн., 2014р. - 205318 грн.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 -140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно п.138.2 ПК України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Пунктом 138.8 статті 138 ПК України встановлено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загально - виробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно пп. 138.10.2. п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України до складу інших витрат включаються «адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством:... г) винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності».

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Аналізуючи вказані вище правові норми, суд приходить до висновку, що факт здійснення господарської діяльності має підтверджуватися належним чином оформленими первинними документами.

Як встановлено судом, у періоді, що перевірявся, позивач мав господарські взаємовідносини з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (код НОМЕР_2).

01.10.2012р. між ТОВ "ВІПАСТЕХ" (Довіритель) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (код НОМЕР_2) (повірений) укладено договір доручення № 01/10-ОД, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого довіритель доручає, а повірений зобовязується від імені і за рахунок довірителя здійснювати всі необхідні дії по стягненню існуючої заборгованості з фізичних та юридичних осіб у встановленому законодавством України порядку. Під необхідними діями щодо стягнення заборгованості розуміються: досудові витрати, судові заходи, позасудові заходи, післясудові заходи (а.с. 42-51).

Згідно п.п. 1.5 вказаного договору дані щодо боржників та існуючої заборгованості надаються довірителем у вигляді реєстру (додаток № 1). Протягом дії договору довіритель вносить оновлення щодо боржників, вказаних в реєстрі з підстав, вказаних у цьому договорі. Оновлення реєстру провадиться в тій самій формі та порядку, що й оновлений реєстр (додаток № 1). Реєстр боржників вважається переданим (отриманим з моменту підписання акта приймання-передачі реєстру боржників (за формою, наведеною в додатку № 1).

Пунктом 9 вказаного договору передбачено, що повірений самостійно обирає необхідність проведення тих чи інших заходів, а також їх послідовність з метою виконання зобовязань за цим договором.

Відповідно до ч.8 ст.19 ГК України усі суб'єкти господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, виділені на окремий баланс, зобов'язані вести первинний (оперативний) облік результатів своєї роботи, складати та подавати відповідно до вимог закону статистичну інформацію та інші дані, визначені законом, а також вести (крім громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які провадять господарську діяльність і зареєстровані відповідно до закону як підприємці) бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством.

Відповідно до приписів пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.2.1, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій

або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Так, на виконання умов договору № 01/10-ОД від 01.10.2012р. ФОП ОСОБА_3 надав ТОВ "ВІПАСТЕХ" звіти щодо наданих послуг відповідно до узгоджених додатків до договору. Результати наданих послуг підтверджувались надходженням сум заборгованостей від контрагентів на рахунок позивача, які узгоджувались з реєстром боржників та їх сумами заборгованостей.

За результатами вказаних правовідносин за період 2013-2014 років складено документи, зокрема, акти наданих послуг до Договору, Зведені звіти про результати наданих послуг по періодах, акти приймання-передачі Реєстру Боржників та рахунки (а.с. 57-106).

Договір та всі акти наданих послуг, зведені звіти щодо наданих послуг, приймання-передачі Реєстру Боржників та рахунки складено за фактом виконання такого Договору з дотриманням вимог законодавства та підписано та завірено обома сторонами.

Як зазначено позивачем, внаслідок виконання ФОП ОСОБА_3 умов договору, позивач отримав повернення заборгованості і, відповідно, активи підприємства було збільшено: загальна сума боргу, яка була стягнута на користь TOB «Віпастех» за період 2013 років склала 3902335 грн. Кошти було використано підприємством для здійснення господарської діяльності, в результаті чого було отримано прибутки.

З метою виконання грошових зобов'язань перед ФОП ОСОБА_3 відповідно до п. 5.1. Договору TOB «Віпатех» сплачено повіреному плату у розмірі 20% від суми заборгованості, фактично сплаченої боржниками на рахунок TOB «Віпатех». Вказана сума винагороди склала 780467,00 грн.

Сума винагороди була сплачена на підставі договору доручення, додаткових угод, актів наданих послуг, зведених звітів щодо наданих послуг, актів приймання-передачі Реєстру Боржників, рахунків та фактично отриманих сум заборгованостей від контрагентів позивача.

Складені первинні документи на виконання Договору доручення №01/10-ОД від 01.10.2012 року підтверджують здійснення TOB «Віпатех» витрат для здійснення дій, передбачених Договором, відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996-XIV та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, повністю відповідають вимогам чинного законодавства України.

Крім того, як встановлено судом, 01.02.2014 р. між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (виконавець) та ТOB «Віпастех» (замовник) укладено договір щодо надання послуг юридичного обслуговування №1, відповідно до якого виконавець зобов'язується надавати замовнику юридичні послуги щодо правового обслуговування відповідно до умов обраного пакету послуг «Private» (додаток № 1) на підставі окремих письмових доручень замовника (а.с. 52-55).

На виконання умов договору №1 від 01.02.2014 р. ФОП ОСОБА_3 надано ТОВ "ВІПАСТЕХ" акти виконаних робіт по періодах, рахунки (а.с. 110-126).

Крім того, на підтвердження реальності надання послуг фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 ОСОБА_5 "ВІПАСТЕХ" до суду надано копії інформаційних листів, податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, платіжних доручень № 31 від 22.01.2014р, № 133 від 15.08.2014р., що підтверджують сплату фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 єдиного податку з фізичних осіб-підприємців (а.с. 182-196).

Таким чином, висновки податкового органу щодо неправомірності формування валових витрат з контрагентом ФОП ОСОБА_3 за період, що перевірявся, що призвело до порушення платником податків податкового законодавства, є необгрунтованими, а відтак не можуть бути покладені в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, в зв'язку з чим останнє підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання податкового боргу ТОВ "ВІПАСТЕХ" неузгодженим та зобовязання контролюючого органу не вносити дані про наявність податкового боргу у відповідний реєстр, суд відмовляє в задоволенні останньої, з огляду на наступне.

Згідно п. 54.5 ст.54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п.57.3 ст 57 ПК України).

Пунктом 56.18 ст.56 ПК України передбачено, зокрема, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, з аналізу вищенаведених приписів діючого законодавства вбачається, на законодавчому рівні чітко врегульовано обов'язок сплатити нараховану суму грошового зобов'язання та умови, за яких грошове зобов'язання вважається неузгодженим. Так, грошове зобовязання буде вважатися узгодженим залежно від способу його визначення. У разі, якщо грошове (податкове) зобовязання визначається контролюючим органом самостійно (п.54.3 ст.54 ПК України), моментом узгодження є день закінчення процедури адміністративного оскарження (п.56.17 ст.56 ПК України) або день набрання судовим рішенням законної сили у випадку судового оскарження (п. 56.18 ст.56 ПК України). Відтак, позовні вимоги щодо визнання податкового боргу ТОВ "ВІПАСТЕХ" неузгодженим є безпідставними та не ґрунтуються на приписах діючого законодавства, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином суд з'ясовує, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який проведено Конституційним Судом України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Разом з тим, позивач просить в тому числі зобовязати контролюючий орган не вносити дані про наявність податкового боргу у відповідний реєстр. Тобто позивач просить зобов'язати відповідача утриматись від вчинення дій, що можуть бути вчинені у майбутньому. Враховуючи, що в цьому випадку відсутнє порушене право позивача, суд відмовляє в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "ВІПАСТЕХ" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем, за подання до адміністративного суду цього позову сплачено судовий збір у розмірі 8667,13 грн., з яких 7289,13грн. за заявлені вимоги майнового характеру та 1378,00 грн. за позовні вимоги немайнового характеру, беручи до уваги, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання податкового боргу ТОВ "ВІПАСТЕХ" неузгодженим та зобовязання контролюючого органу не вносити дані про наявність податкового боргу у відповідний реєстр відмовлено, суд дійшов висновку про необхідність присудити позивачу сплачений судовий збір у розмірі 7289,13грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС України в Одеській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ВІПАСТЕХ" до Головного управління ДФС України в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 01.03.2016 р., зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Одеській області № НОМЕР_1 від 01.03.2016 р.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВІПАСТЕХ" (; 65055, Одеська обл., місто Одеса, вул. Героїв комсомольців, буд. 49Б) судовий збір у розмірі 7289,13 грн. (сім тисяч двісті вісімдесят девять гривень 13 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12.09.2016 р.

Суддя: Г.П. Самойлюк