Справа № 800/339/16
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року м. Київ справа № 800/339/16

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Ємельянова В.І., Олексієнко М.М., Швець В.В., Штульман І.В.,

секретар судового засідання Шаманська І.В.,

розглянувши у місті Києві у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, Вищої ради юстиції про визнання актів незаконними,-

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконною постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 23.12.2010р. № 2865-VІ в частині звільнення його з посади судді Шевченківського районного суду м. Києва у зв`язку з порушенням присяги судді, визнання незаконним рішення Вищої ради юстиції (далі ВРЮ) від 06.12.2010р. про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення його з посади судді Шевченківського районного суду м. Києва у зв`язку з порушенням присяги судді та визнання незаконним подання Вищої ради юстиції від 06.12.2010р. про звільнення його з посади судді Шевченківського районного суду м. Києва у зв`язку з порушенням присяги судді.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12.02.2014р. прийнято Закон України №192 «Про забезпечення права на справедливий суд», яким, серед іншого, внесено зміни до частини 4 статті 96 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці.

Оскільки цей закон пом'якшує його відповідальність, а тому на його думку в силу частини першої статті 58 Конституції України та правової позиції Верховного Суду у постановах від 17.12.2015р. та від 21.01.2016р. підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, посилається на те, що раніше вже звертався до суду з адміністративним позовом до зазначених відповідачів, однак з підстав необгрунтованості рішень відповідачів та порушення процедури розгляду питань щодо нього, а даний позов подається виключно з підстав закінчення строку давності притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

В судовому засіданні представник Верховної Ради України заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 157 КАС України.

В обгрунтування клопотання посилається на те, що спір між тими ж сторонами вирішено постановою Вищого адміністративного суду України від 06.04.2011р., яка на даний час набрала законної сили.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання.

Представник ВРЮ в судовому засіданні вирішення зазначеного клопотання віднесла на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту першого статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 4 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

З матеріалів справи вбачається і не заперечується сторонами, що в січні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Верховної Ради України, Вищої ради юстиції, третя особа - Шевченківський районний суд міста Києва про визнання незаконною постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 23.12.2010р. № 2865-VІ в частині звільнення його з посади судді Шевченківського районного суду м. Києва у зв`язку з порушенням присяги судді, визнання незаконним рішення Вищої ради юстиції від 06.12.2010р. про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення його з посади судді Шевченківського районного суду м. Києва у зв`язку з порушенням присяги судді та визнання незаконним подання Вищої ради юстиції від 06.12.2010р. про звільнення його з посади судді Шевченківського районного суду м. Києва у зв`язку з порушенням присяги судді (тут і далі справа П/9991/34/11).

Постановою Вищого адміністративного суду України від 06.04.2011р. в задоволенні зазначеного позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд, серед іншого, виходив з того, що факт порушення позивачем присяги судді знайшов своє підтвердження, приймаючи оскаржувані рішення відповідачі діяли в межах наданих повноважень та з дотриманням передбаченої законом процедури.

Із змісту позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що спір у даній справі стосується тих же рішень суб'єктів владних повноважень, що і у справі П/9991/34/11.

За таких обставин, враховуючи наявність з того самого спору і між тими самими сторонами постанови суду, що набрала законної сили, колегія суддів прийшла до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини першої статті 157 КАС України.

Посилання позивача на відмінність підстав спору у даній справі від спору у справі П/9991/34/11 не можна визнати обгрунтованим, оскільки за змістом пункту 4 частини першої статті 157 КАС України обов'язок суду закрити провадження у справі не обумовлений відмінністю підстав одного спору від іншого.

Також безпідставним є посилання позивача в цій частині на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.03.2016р. у справі №21-5777а15, оскільки підставою для скасування судових рішень у даній справі та направлення її на новий розгляд до суду першої інстанції стало недотримання судом першої інстанції при прийнятті рішення про закриття провадження у справі з підстав передбачних пунктом 4 частини першої статті 157 КАС України вимог статті 165 КАС України, яка визначає обов'язок судді (суду) мотивувати свій висновок.

Крім того, свої заперечення позивач обгрунтовував тим, що наявність постанови Вищого адміністративного суду України від 06.04.2011р. у справі П/9991/34/11 не може бути перешкодою для розгляду даної справи, оскільки в обгрунтування позовних вимог у справі П/9991/34/11 він не посилався на недотримання ВРЮ строку застосування до судді дисциплінарного стягнення і відповідно судом такі обставини не досліджувались.

В той же час відповідно до статті 7 КАС України одним з принципів адміністративного судочинства є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі, який за правилами статті 11 КАС України полягає у тому, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Таким чином, відсутність в обгрунтуванні позовних вимог посилання позивача на окремі обставини, в т.ч. щодо дотримання відповідачем строку давності, не звільняє адміністративний суд від обов'язку їх з'ясувати в ході розгляду справи.

Невжиття таких заходів може свідчити про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, що за правилами статей 202, 227 КАС України може бути підставою для перегляду судових рішень, а не підставою для повторного звернення до суду за вирішенням того самого спору.

До того ж, у позовній заяві позивач посилається на те, що норма закону яка б передбачала строк, протягом якого до судді може бути застосоване дисциплінарне стягнення, на той час була відсутня і була введена в дію лише з прийняттям 12.02.2014р. Закону України №192 «Про забезпечення права на справедливий суд», яким внесено відповідні зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

В свою чергу, за правилами частини 3 статті 245 КАС України прийняття нових законів, які пом'якшують відповідальність, на що посилається позивач в обгрунтувнаня позовних вимог, є підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Керуючись статтями 2, 7-12, п.4 ч.1 157, 159-162, 165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Клопотання задовольнити. Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, Вищої ради юстиції про визнання актів незаконними закрити.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.П. Стародуб

Судді В.І. Ємельянова

М.М. Олексієнко

В.В. Швець

І.В. Штульман