Справа № 453/476/16-а,2-а/453/28/16
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 вересня 2016 р.Справа № 876/6326/16

Суддя Львівського апеляційного адміністративного суду Глушко І.В., перевіривши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 27.07.2016р. по справі за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області подано апеляційну скаргу на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 27.07.2016р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016р. зазначена апеляційна скарга була залишена без руху та наданий термін для усунення недоліків в 10-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали. Як вбачається із повідомлення про вручення поштового відправлення представником апелянта копію ухвали отримано 02.09.2016 року. Тобто, апелянт повинен був усунути недоліки поданої апеляційної скарги до 12.09.16р.

Однак, 12.09.2016 р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від апелянта надійшло клопотання, в якому заявник посилається на ст.73 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги враховуючи майновий стан апелянта, а саме : відсутність коштів передбачених на оплату судового збору. Апелянт просить суд звільнити відповідача від сплати судового збору або продовжити термін для усунення недоліків поданої апеляційної скарги. Проте, на підтвердження поданого клопотання апелянтом не надано на розгляд суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про важкий майновий стан апелянта та неможливість сплатити ним судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі встановленому Законом України "Про судовий збір".

В контексті вищевикладеного, варто також врахувати, що постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" постановлено взяти до уваги та довести до відома суддів апеляційних, окружних адміністративних судів та місцевих загальних судів Довідку про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України "Про судовий збір".

Так, Пленум Вищого адміністративного суду України у вказаній довідці зазначив, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Водночас, згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Таким чином, розглянувши вищевказане клопотання апелянта, приходжу до висновку, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення апелянта від законодавчо встановленого обов'язку зі сплати судового збору. Зазначена позиція також збігається із висновками Верховного Суду України, викладеними в його ухвалі від 28.09.2015 року у справі 21-5496а15.

Крім того, слід зазначити, що звільнення відповідних органів від сплати судового збору не узгоджується з пунктом 2 частини третьої статті 129 Конституції України, яким передбачено, що однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Ця норма Конституції України знайшла своє закріплення також і в Законі України "Про судоустрій і статус суддів" та у процесуальних кодексах України.

Рівність учасників судового процесу, зокрема, перед законом є похідною від інших норм Конституції України, які визначають рівність конституційних прав і свобод громадян та рівність їх перед законом (стаття 24), а також компетенцію органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19).

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом передбачає єдиний правовий режим судочинства, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав, тобто є конкретизацією загального принципу рівності громадян перед законом і судом стосовно сфери здійснення судової влади і судочинства.

Тому, звільнення від сплати судового збору відповідних органів як сторін в окремих категоріях справ може розцінюватися як надання їм певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу, зокрема юридичними та фізичними особами, які, безперечно, зобов'язані сплачувати відповідний збір.

Крім того, необхідно зазначити, що ухвалою від 30.08.2016 року апелянту було надано 10-ти денний термін для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом сплати судового збору за відповідними реквізитами, однак апелянтом не було вчинено жодних дій щодо виконання ухвали суду апеляційної інстанції та не сплачено судовий збір, тому відсутні підстави для продовження терміну для усунення недоліків поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.189 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст.187 цього Кодексу застосовуються правила ст.108 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.3 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Тому, оскільки станом на день винесення даної ухвали, Управлінням Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області не виконано вимог ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016р., - є підстави для повернення апеляційної скарги апелянту.

Керуючись ст.187, ч.3 ст.189, ч.3 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 27.07.2016 р. у справі № 453/476/16-а, 2-а/453/28/16 та продовження терміну для усунення недоліків щодо надання документів, що підтверджують сплату судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 27.07.2016р. по справі № 453/476/16-а,2-а/453/28/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії ,- вважати неподаною та повернути апелянту.

Роз`яснити, що Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області не позбавлене права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня отримання її копії, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя Глушко І.В.