Справа № 2605/12545/12
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області, управління Держземагентства у Баришівському районі Київської області, третя особа - ОСОБА_3, про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11.08.2016 про закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування рішення Морозівської сільської ради Баришівського району від 12.04.2007р, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, про зобов'язання Управління Держземагентства у Баришівському районі скасувати запис про реєстрацію державного акту.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04.03.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015, позов задоволено частково: скасовано рішення Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області від 12.04.2007р. в частині передання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25га. для будівництва та обслуговування житлового будинку. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 10.03.21016 постанову Оболонського районного суду м. Києва від 04.03.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У рішенні зазначено практику ВСУ, згідно якої, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.08.2016 закрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу на вищезазначену ухвалу та просить її скасувати.

В судове засідання з'явився позивач та його представник, апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Інші учасники процесу не з'явились, повідомлені належним чином про час та місце апеляційного розгляду, що не перешкоджає вирішенню спірного питання відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Від відповідачів надійшли письмові заяви про апеляційний розгляд у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження в справі, мотивував своє рішення тим, що справу належить розглядати в порядку, визначеному ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржуються рішення органу місцевого самоврядування щодо передання земельної ділянки у власність ОСОБА_3

Відповідно до п. 1 та 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За приписами п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Ст.80 ЗК України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Ст.12 ЗК України передбачено, що сільська, селищна, міська рада має право розпоряджатися землями територіальних громад, яке вона здійснює шляхом: передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування і вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викупу земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організації землеустрою; координації діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного й екологічного законодавства; обмеження, тимчасової заборони (зупинення) використання земель громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовки висновків щодо вилучення (викупу) і надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміни меж районів у містах із районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Оскаржуване рішення у даній справі є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного суду України від 11.11.2014р. у справі №21-405а14, постанові Верховного суду України 29.09.2015 у справі №21-345а15.

Так, статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів.

За таких обставин заявлені у справі позовні вимоги випливають із відносин, що мають приватноправовий характер, а отже, місцевий орган виконавчої влади в цих відносинах виконує делеговані повноваження органу місцевого самоврядування, який в свою чергу наділений представницькими функціями громади і, розпоряджаючись землею, виступає не як суб'єкт владних повноважень.

Прийняття зазначеним органом оспорюваного рішення не змінює правової природи спірних правовідносин і не перетворює спір на публічно-правовий.

За таких обставин справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо закриття провадження у справі, оскільки вказану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Апелянт посилається на те, що до суду першої інстанції 05.08.2016 позивачем подано клопотання про передачу справи за підсудністю.

Нормами КАС України передбачено можливість передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого адміністративного суду (ст. 22 КАС України).

Однак, відсутня норма, яка дозволяє передати справу з адміністративного суду до суду загальної юрисдикції для розгляду в порядку ЦПК України.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є безпідставними і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 8, 22, 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11.08.2016 про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області, управління Держземагентства у Баришівському районі Київської області, третя особа - ОСОБА_3, про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11.08.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 09.09.2016.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.